Les Holden
Språkvask: Teksten i denne artikkelen kan ha behov for språkvask for å oppnå en høyere standard. Om du leser gjennom og korrigerer der nødvendig, kan du gjerne deretter fjerne denne malen. |
Les Holden | |||
---|---|---|---|
Født | 6. mars 1895 Adelaide | ||
Død | 18. sep. 1932 Byron Bay | ||
Beskjeftigelse | Flyger | ||
Nasjonalitet | Australia | ||
Utmerkelser | Military Cross Air Force Cross | ||
Troskap | Australia | ||
Våpenart | 1. australske imperiestyrke | ||
Tjenestetid | 1915–19 | ||
Militær grad | Kaptein | ||
Deltok i | Første verdenskrig | ||
Leslie Hubert (Les) Holden (født 6. mars 1895, død 18. september 1932) var et australsk flyveress fra første verdenskrig og senere yrkesflyver. I mai 1915 tjenestegjorde han i Egypt og Frankrike. I desember 1916 meldte han seg frivillig til det australske flying corps og kvalifiserte seg som pilot. Som medlem av 2. Skvadron på vestfronten fikk han kallenavnet «Lucky Les» og «the homing pigeon» etter en serie av luftkamper da han klarte å komme seg tilbake til basen i et gjennomhullet fly. Han ble tildelt militærkorset, og fortsatte etter dette med fem luftseire som pilot i Airco DH.4 og Royal Aircraft Factory S.E.5.
Han ble forfremmet til kaptein. Etter krigen ble han instruktør i England, hvor hans arbeid førte til en ny medalje, Air Force Cross. Etter å ha forlatt det australske Flying Corps i 1919, ble han leder i familieselskapet Holden Motor Body Builders og sluttet seg til fritidsorganisasjonen Citizen Air Force, før han begynte som yrkesflyger og etablerte sitt eget flyselskap. I 1929 fant han Charles Kingsford Smith og Charles Ulm i en ørken nordvest i Australia etter at de var meldt savnet da de skulle fly «Southern Cross» til England. Holden begynte transportvirksomhet på Ny-Guinea i 1931. Han døde påfølgende år da et passasjerfly krasjlandet i Australia.
Familie og tidlig liv
[rediger | rediger kilde]Leslie Hubert Holden ble født 6. mars 1895 i East Adelaide sør i Australia. Han var sønn av den handelsreisende Hubert William Holden og konen Annie Maria.[1][2] Les var nevøen til Henry Holden som senere grunnla det Adelaide-baserte firmaet Holden Motor Body Builders sammen med sønnen, Edvard. Hubert Holden fikk Nestlé som forretningspartner i 1905, og familien flyttet til Turramurra i New South Wales. Les fullførte utdannelsen sin ved Sydney Church of England Grammar School, og ble i 1911 ansatt av Nestlé som selger. Da Australia gikk med i første verdenskrig i august 1914, var han assisterende leder.
første verdenskrig
[rediger | rediger kilde]Holden vervet seg til Australian Imperial Force 26. mai 1915, og ble forlagt til 4. Light Horse Brigade som menig. Han dro til Egypt ombord på troppetransportskipet «A29 Suevic» 13. juni.[3] Han tjenestegjorde som sjåfør først i Midtøsten og deretter på vestfronten. Hans evner innen mekanikken og lysten på eventyr førte til at han meldte seg som frivillig til det Australske Flying Corps (AFC) i desember 1916. Etter å ha utdannet seg til pilot i England ble han utnevnt til løytnant og tilknyttet 2. Skvadron, ledet av major Oswald Watt. Skvadronens personell omfattet mange tidligere Lighthorsemen samt mekanikere fra AFCs første stridsstyrke kalt «the Mesopotamian Half Flight». Styrkens grundig trening startet i januar 1917 i England, før de ble sendt til vestfronten i september.[4][5] Holden deltok under AFCs første kampdag i Frankrike. Kampene som fant sted i nærheten av Saint-Quentin begynte like etter klokken 12 2. oktober. Han og hans vingmann kom i kamp med et tysk to-seters fly som klarte å unnslippe.[6]
Fordi Airco DH.5 var handikappet som jagerfly på grunn av motorproblemer og lav hastighet, kom ingen i direkte kamp. Skvadronen var hovedsakelig på bakken som støttefunksjon. Under åpningsdagen for slaget ved Cambrai 20. november i tåke bombet Holden og ble beskutt fra en tysk kommunikasjonsgrøft. Han fløy så lavt som.[7] 6 til 9 meter. Han kom frem til en flyplass i nærheten Havrincourt Wood med sitt flyvrak. I ordene til den offisielle historien om Australia i krigen. «Hver del av flyet ble skutt full av hull, inkludert bensintanken -, haleror, både vingestag, og en del av understellet, mens høyderoret var skutt helt bort»To dager senere gjentok han øvelsen med tilsvarende konsekvenser for hans fly—«klart bevis på farene av arbeidet og av sin egen lykke» som den offisielle rapporten lød. Dette gav ham kallenavnet «Lucky Les».[8] Han fikk Military Cross 20. desember for sine bedrifter 20. november.[9] Tildelingen ble kunngjort i London Gazette 4. februar 1918, og han dukket opp 5. juli:[10][11]
Lt. Leslie Hubert Holden, F.C.
For conspicuous gallantry and devotion to duty. Whilst on a special mission he dropped a bomb direct on a support trench full of the enemy, causing them to scatter, and another bomb upon a strong point which was holding up our advance. He also bombed a large group of enemy infantry, and turned his machine gun on them from a height of 100 feet. He rendered very valuable service throughout the operations.
![]()
Holden hevdet at hans første luft seier, mens Nr. 2 Skvadron var fortsatt flyr DH.5s, før det begynte å konvertere til Royal Aircraft Factory S. E. 5s i desember 1917.[12][13] den 18. februar 1918, delte han i en av enhetens to første seire i S. E. 5, hjelpe sende en Albatros ned i en spinn.[14]
Han gjorde krav på ytterligere tre fly skutt ned måneden etter, noe som gav ham totalt fem seire. minst ett av disse fant sted i løpet av Våroffensiven, 22. mars da alle tilgjengelige allierte fly ble kastet inn i kampen for å stanse den tyske fremrykkingen .[15]
Karriere etter krigen
[rediger | rediger kilde]Holdens skvadron ble oppløst i mars 1919. Sammen med mange andre australske flyvere, oberst Watt, major Roy King, og kaptein Garnet Malley, reiste Holden til Australia om bord i et troppetransportskip, gikk i land i Sydney 19. juni.[16] Han ble dimmitert fra AFC på 18. august 1919.[17] Etter å ha tatt del i Samvelderegjeringens Fredslån flyvninger, deltok han i Holden Watt's begravelse i Randwick.[18] Holden giftet seg med Kathleen Packman i St. Mark's anglikanske kirke i Darling Point 3. juni 1924.Paret fikk tre døtre. Royal Australian Air Force (RAAF) etablert Borger Air Force som en fritids reservere, og Holden ble en av dets første rekrutter.[19][20]. Han fløy Airco DH.9s og S. E. 5s.Holden og Malley styrtet i Richmond med de to første S. E. 5s, den 30. mai.[21][22]
Referanser
[rediger | rediger kilde]- ^ Bridge, Carl. «Holden, Leslie Hubert (1895–1932)». Australian Dictionary of Biography. Australian National University. Besøkt 16. mai 2014.
- ^ Newton, Australian Air Aces, pp. 38–39
- ^ «Leslie Hubert Holden». The AIF Project. University of New South Wales. Besøkt 16. mai 2014.
- ^ Stephens, The Royal Australian Air Force, pp. 16–19
- ^ «2 Squadron AFC». Australian War Memorial. Besøkt 16. mai 2014.
- ^ Cutlack, The Australian Flying Corps, p. 178 Arkivert 10. november 2013 hos Wayback Machine.
- ^ Cutlack, The Australian Flying Corps, pp. 184–185, 191 Arkivert 21. februar 2014 hos Wayback Machine.
- ^ MacDougall, Australians at War, pp. 148–149
- ^ «Recommendation: Military Cross» (PDF). Australian War Memorial. Arkivert fra originalen (PDF) 17. mai 2014. Besøkt 16. mai 2014. «Arkivert kopi» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 17. mai 2014. Besøkt 17. januar 2017.
- ^ The London Gazette: (Supplement) no. 30507. p. . 4 February 1918.
- ^ The London Gazette: (Supplement) no. 30780. p. . 5 July 1918.
- ^ Franks, SE5/5a Aces of World War 1, pp. 42–43
- ^ Cutlack, The Australian Flying Corps, p. 197 Arkivert 21. februar 2014 hos Wayback Machine.
- ^ Wilson, The Brotherhood of Airmen, p. 26
- ^ Cutlack, The Australian Flying Corps, pp. 228–230, 235 Arkivert 8. januar 2014 hos Wayback Machine.
- ^ «Airmen return». The Sydney Morning Herald. Sydney: National Library of Australia. 20. juni 1919. s. 9. Besøkt 18. juli 2014.
- ^ Australian Military Forces (1914–1920). «Holden, Arthur Hubert». s. 36. Besøkt 16. mai 2014.[død lenke]
- ^ «The late Col. Watt: Tributes in church and cemetery». The Sydney Morning Herald. Sydney: National Library of Australia. 24. mai 1921. s. 8. Besøkt 12. februar 2010.
- ^ Coulthard-Clark, The Third Brother, pp. 226–226
- ^ Gillison, Royal Australian Air Force, pp. 712–713 Arkivert 23. oktober 2013 hos Wayback Machine.
- ^ Coulthard-Clark, Third Brother, pp. 134–135
- ^ Roylance, Air Base Richmond, p. 123