Империум
Древни Рим | |||
Чланак је дио серије: | |||
| |||
Периоди | |||
---|---|---|---|
Римско Краљевство 753. пне. – 510. пне. Римска Република | |||
Редовни магистрати | |||
| |||
Изванредни магистрати | |||
| |||
Титуле | |||
Император
| |||
Институције и право | |||
| |||
Друге државе |
Империум је латинска ријеч која се грубо може превести као "власт", а под којим се обично подразумијевају нечије овласти, прије свега у смислу територијалне надлежности. У Древном Риму је представљао концепт различит од ауцторитаса, темељеном на особном престижу, односно потестаса који се везивао за овласти римских магистрата. Прије свега се користио за овласти службеника изван граница Рима (помериум), па су се стога под империумом подразумијевале прије овласти војних команданата, а касније и гувернера у провинцијама. Касније се израз империум маиус користио за овласти магистрата, службеника и великодостојника који су били изнад овласти (или империума) других службеника. Највиши империум су на крају добили римски цареви.
Од израза империум је настала титула император - испочетка резервирана за војне команданте, да би на крају постала истовјетна титули цара у многим језицима и државама, те израз империј који је постао синоним за царство.