Burhan Sönmez
Burhan Sönmez | |
---|---|
Biografske informacije | |
Rođenje | 9. 2. 1965. |
Opus | |
Jezik | turski |
Znamenita djela | |
|
Burhan Sönmez (Haymana, 1965) je turski romanopisac.
Burhan Sönmez je u Şeyhhani kod Haymane, polunomadskom selu 100 km južno od Ankare. Osnovno i srednje obrazovanje završio je u Polatlıju, gdje je naučio turski i od 7. do 15. godine paralelno sa školskim obrazovanjem pratio vjerska predavanja. Odrastao je u kurdskoj porodici uz turski i kurdski jezik, te je kasnije se preselio u Istanbul.
Diplomirao je na Pravnom fakultetu Sveučilišta u Istanbulu, pa je počevši 1991. neko vrijeme radio kao odvjetnik. Aktivno se politički angažirao, pisao članke o kulturi i politici u raznim novinama i časopisima. Bio je član Udruge za ljudska prava i osnivač TAKSAV-a, udruge za društvena istraživanja, kulturu i umjetnost.[1] Bio je jedan od osnivača oporbenog dnevnika BirGün.
Sönmez je teško ozlijeđen prilikom napada na policiju 1996. godine u Turskoj, te se dugo liječio u Velikoj Britaniji, uz potporu medicinske zaklade Freedom from Torture.[2] U Tursku se vratio 1999. godine. Vratio je se u London kada je se ponovno razbolio 2000. U inozemstvu je ostao do 2010. što zbog političkih razloga, što zbog zdravstvenih problema. Dok je živio u Engleskoj, školovao se za prevoditelja. Pohađao je jednogodišnji program studija romana na Univerzitetu u Cambridgeu.
Iako ga je zanimala poezija i osvojio je dvije nagrade na dva državna natjecanja u Turskoj, okrenuo se pisanju romana. Njegovo zanimanje za pisanje, pripovijedanje i modernu književnost ukorijenjeno je u tradicionalnim pričama i legendama uz koje je odrastao. Njegovo jedinstveno iskustvo odrastanja u zabačenom selu bez struje s majkom koja je bila talentirana za prepričavanje priča bilo je inspiracija i materijal za stvaranje njegovih djela. Prvi roman Burhana Sonmeza – «Sjever» (Kuzey, 2009) – govori o mladiću kojeg je otac napustio kada je imao samo dvije godine, a vratio se dvadeset godina kasnije kao leš. U pokušaju da riješi misterij očeve smrti, naš junak kreće na putovanje na sjever kako bi otkrio očev identitet, koji je s vremenom postao njegov. Roman ima osobine filozofske bajke jer na realan način govori o mitovima i legendama Istoka, a temelji se na filozofskoj raspravi o postojanju i ljubavi koji igraju ključnu ulogu u rješavanju priče.
Njegov drugi roman «Grijesi i nevinost» (Masumlar) objavljen je 2011. godine i nagrađen je iste godine jednom od najistaknutijih nagrada za književnost u Turskoj «Sedat Simavi». Priča u romanu govori o dvoje ljudi čiji su se putevi ukrstili u stranoj zemlji: žena koja nosi knjigu i vjeruje u poeziju; čovjek koji pati od nesanice i kroz grobove se bori za opstanak. Svaki od njih ima jednu tajnu i grijeh. Na dan kada se sretnu, žena mu proriče sudbinu u knjizi, a on pjeva pjesmu o pustinji.
Treći Sonmezov roman Istanbul Istanbul objavljen je 2015. Priča govori o četiri zatvorenika u podzemnim ćelijama u Istanbulu. Iako ih ne muče, njih četvero pričaju jedni drugima priče o Istanbulu kako bi im prekratili vrijeme, tako da se narativ pod zemljom pretvara u narativ onoga što se događa iznad njih. U početku fokusiran na ljude, roman se zatim fokusira na grad Istanbul, što daje dojam da u Istanbulu ima isto toliko patnje i nade koliko iu ćelijama ispod njega. Roman ima deset poglavlja, a u svakom od njih pripovjedač je jedan od stanara ćelije. Istanbul je bio grad od milijun ćelija, a svaka od njih predstavljala jedan Istanbul za sebe. U svakom djelu, osobi i događaju, roman predstavlja Istanbul kao cjeloviti grad. U romanu pojavljuje se i politika, ali zapravo vezana uz ljubav. Fokus pripovijedanja je na pričama pojedinaca, ali u stvarnosti on ostaje na gradu Istanbulu. Mjesto kapitalne proizvodnje, pažnja ide na prostornu i duhovnu reprodukciju grada. U načinima razmišljanja koje predlažu Althusser i Manuel Castells, grad Istanbul je mjesto reprodukcije boli, patnje, melankolije i nade. Postoje dva Istanbula, jedan ispod, a drugi iznad zemlje. Sada su u stvarnosti oboje jedno te isto.
Roman Istanbul Istanbul je 2018. nagrađen književnim priznanjem EBRD-a[3].
Burhan Sönmez je 2017. nagrađen nagradom «Disturbing the Peace» koju mu je dodijelila Vaclav Havel Library Foundation iz New Yorka[4].
24. septembra 2021. je izglasan za predsjednika Međunarodnog PEN centra[5].
Pisao za razne novine i časopise, u Turskoj i u inozemstvu. Bio je član žirija za nekoliko književnih nagrada. Njegovi romani objavljeni su u izdavačkim kućama u trideset i šest zemalja[α 1]. Trenutno živi između Cambridgea i Istanbula.
- Kuzey (2009)
- Masumlar (2011)
- Istanbul Istanbul (2015)
- Labirent (2018)
- Tas ve Gölge (2021)
- William Blake, Cennet ile Cehennemin Evliliği (2016), iz: W. B., The Marriage of Heaven and Hell (1793)
- 2011 – Nagrada Sedat Simavi (Sedat Simavi Ödülü) za roman Masumlar
- 2017 – Nagrada Disturbing the Peace (Vaclav Havel Library Foundation)[4]
- 2018 – Nagrada EBRD-a zajedno sa prevoditeljom Ümitom Husseinom za roman Istanbul Istanbul[3]
- 2022 – Nagrada Orhan Kemal (Orhan Kemal Roman Armağanı) za roman Tas ve Gölge
- ↑ Knjige Burhana Sönmeza su izdali u prijedovu: Gallimard (Francuska), OR Books (Sjedinjene Države), btb Random House (Njemačka), Turbine (Danska), Nottetempo (Italija), Polirom (Rumunjska), Klimaty (Poljska), Dituria (Albanija), Antares (Armenija), Thaqafa (UAE), Lis (Kurdski), Opus (Hrvatska), Hohe (Etiopija), Joshua Könyvek (Mađarska), Jumhoori (Pakistan), Nepko (Mongolija), Del Vecchio (Italija), Evro Giunti (Srbija), Qanun (Azerbajdžan) , A. Libris (Makedonija).
- ↑ (tr) „Aydınlar SOL Forum'da Biraraya Geliyor”. Pristupljeno 25. 10. 2022.
- ↑ (en) Gelder, Sam (13. 11. 2018.). „Author Burhan Sonmez on how Holloway charity Freedom from Torture saved his life”. Pristupljeno 25. 10. 2022.
- ↑ 3,0 3,1 (en) „EBRD Literature Prize: Past winners”. Pristupljeno 25. 10. 2022.
- ↑ 4,0 4,1 (en) „Václav Havel Library Foundation : For Ukraine, For a Better World”. Arhivirano iz originala na datum 2022-10-25. Pristupljeno 25. 10. 2022.
- ↑ (en) „Burhan Sonmez is elected President of PEN International”. Arhivirano iz originala na datum 2021-10-24. Pristupljeno 25. 10. 2022.