Cojzit
Cojzit | |
---|---|
Kristal rumenega cojzita; velikost: 17 x 10 x 8 mm | |
Splošno | |
Kategorija | VIII. razred - Silikati, podrazred: otočni silikati (sorosilikati), epidotska skupina |
Kemijska formula | Ca2Al3(SiO4)(Si2O7)O(OH) |
Strunzova klasifikacija | 09.BG.10 |
Klasifikacija DANA | 58.02.01b.01 |
Kristalna simetrija | Ortorombska bipiramidna (2/m 2/m 2/m), prostorska skupina P nmc |
Osnovna celica | a = 16,24 Å, b = 5,58 Å, c = 10,1 Å, Z = 4, V = 915,25 Å3 |
Lastnosti | |
Molekulska masa | 454,36 g/mol |
Barva | Bela, siva, zelenkasto rjava, zelenkasto siva, jabolčno zelena, rjava, modra, rožnato rdeča, škrlatna |
Kristalni habit | Stolpičast, prizmatičen, nažlebljen |
Kristalni sistem | Ortorombski |
Razkolnost | Popolna na {001} |
Lom | Raven |
Trdota | 6,5 |
Sijaj | Steklast, bisern |
Barva črte | Bela |
Prozornost | Prozoren do polprozoren |
Gostota | 3,3 g/cm3, izračunana: 3,30 g/cm3 |
Optične lastnosti | Dvoosen (+) |
Lomni količnik | nα = 1,696 – 1,700, nβ = 1,696 – 1,702 nγ = 1,702 – 1,718 |
Dvolomnost | δ = 0,006 - 0,018 |
Pleohroizem | x: bledo rožnat do rdeče vijoličen, y: skoraj brezbarven do živo rožnat ali temno moder, z: bledo rumen do rumeno zelen |
Kot 2V | Izračunan: 0 – 40, izmerjen: 0 - 70 |
Disperzija | Relativno močna |
Ultravijolična fluorescenca | Ne |
Sklici | [1][2][3] |
Glavne vrste | |
Druga imena | Aniolit (zelen), tanzanit (moder, primesi Cr in Sr), tulit (rdeč, primesi Mn) |
Cojzit je precej redek kalcijev aluminijev hidroksi silikat iz epidotske skupine s kemijsko formulo Ca2Al3(SiO4)3(OH) in strukturno formulo Ca2AlOAl2(SiO4)(Si2O7)(OH).
Ime je dobil po ljubljanjskem podjetniku, mineralogu in mecenu baronu Žigi Zoisu (1747–1819), ki je ugotovil, da mineral, ki ga je leta 1805 odkril trgovec z minerali Simon Prešern na Svinški planini (Saualpe) na Koroškem, še ni poznan. Mineral so po njegovi tipski lokaciji poimenovali zaualpit.
Cojzit kristalizira v prizmatičnih ortorombskih kristalih s simetrijo (2/m 2/m 2/m), lahko pa je tudi masiven. Pojavlja se v metamorfnih ali pegmatitskih kamninah. Barva je lahko modra do vijolična, zelena, rjava, rožnata, rumena, siva ali brezbarvna. Ima steklast sijaj in školjkast do neraven lom. Kristali z zaključenimi kristalnimi ploskvami so vzporedno z glavno osjo (os c) nažlebičeni. Cojzit ima popolno razkolnost vzporedno z glavno osjo. Njegova trdota je malo večja od 6, njegova gostota pa je odvisna od različka in meri od 3,10 do 3,38 g/cm3. Mineral je krhek in ima belo barvo črte. Bolj pogost polimorf cojzita je monoklinski klinocojzit.
Prozorni primerki cojzita se brusijo v poldrage kamne, medtem ko se prosojni in neprozorni primerki običajno rezbarijo. Metamorfna kamnina aniolit je sestavljena iz zelenega cojzita in kristalov črnega čermakita in rdečega rubina.[4][5] Rubini niso dovolj kakovostni za izdelavo nakita, njihova barva pa poudarja barvo zelenega cojzita in daje izdelkom posebno privlačnost.
Glavna nahajališča cojzita so v Tanzaniji (tanzanit), Keniji (aniolit), Norveški (tulit), Švici, Avstriji, Indiji, Pakistanu in ZDA (Washington).
V Sloveniji so cojzit našli v eklogitu na Pohorju pri Visolah nad Slovensko Bistrico,[6] v bližini Radelj in ob potoku Polskava.[7]
Glej tudi
[uredi | uredi kodo]Sklici
[uredi | uredi kodo]- ↑ http://rruff.geo.arizona.edu/doclib/hom/zoisite.pdf Handbook of Mineralogy
- ↑ http://www.mindat.org/min-4430.html Mindat
- ↑ http://webmineral.com/data/Zoisite.shtml Webmineral data
- ↑ http://www.mindat.org/min-27151.html Mindat
- ↑ http://www.cst.cmich.edu/users/dietr1rv/zoisite.htm Gemrocks
- ↑ R. Vidrih, Svet mineralov, Tehniška založba Slobenije, Ljibljana (2002), str. 88-89.
- ↑ Podgoršek, Vili (23. marec 2005). »Zoisit - imenovan po Žigi Zoisu«. Gore-ljudje.
Viri
[uredi | uredi kodo]- Hurlbut, Cornelius S.; Klein, Cornelis (1985). Manual of Mineralogy (20 izd.). John Wiley & Sons, New York. COBISS 12123141. ISBN 0-471-80580-7.
- Edition Dörfler: Mineralien Enzyklopädie. Nebel Verlag, ISBN 3-89555-076-0
- J. Ladurner in F. Purtscheller: Das große Mineralienbuch. Pinguin Verlag, Innsbruck (1970)