Dijego Forlan
Dijego Forlan | |||
---|---|---|---|
| |||
Lični podaci | |||
Puno ime | Dijego Forlan Korazo[1] | ||
Datum rođenja | 19. maj 1979. | ||
Mesto rođenja | Montevideo, Urugvaj | ||
Pozicija | Napadač | ||
Juniorska karijera | |||
1990—1991 1991—1994 1994—1997 |
Penjarol Danubio Independijente | ||
Seniorska karijera* | |||
Godine | Klub | Nast. | (Gol) |
1997—2001 2001—2004 2004—2007 2007—2011 2011—2012 2012—2014 2014—2015 2015—2016 2016 2018 |
Independijente Mančester junajted Viljareal Atletiko Madrid Inter Internasional Serezo Osaka Penjarol Mumbaj siti Kiči |
80 63 106 134 18 34 42 30 11 7 |
(37) (10) (54) (74) (2) (10) (17) (8) (5) (5) |
Reprezentativna karijera** | |||
2002—2014 | Urugvaj | 112 | (36) |
* Datum aktuelizovanja: 16. maj 2015. ** Datum aktuelizovanja: 16. maj 2015. |
Dijego Forlan Korazo (šp. Diego Forlán Corazo; Montevideo, 19. maj 1979) je bivši urugvajski fudbaler koji je tokom svoje bogate karijere nastupao za argentinski Independijente, engleski Mančester junajted, španske prvoligaše Viljareal i Atletiko Madrid, italijanski Inter, brazilski Internasional, japanski Serezo Osaka, urugvajski Penjarol i indijski Mumbaj siti. Punih dvanaest godina nastupao je za fudbalsku reprezentaciju Urugvaja. Igrao je na poziciji centarfora.
Dvostruki je osvajač Zlatne kopačke, a bio je i dvaput najbolji strelac španskog prvenstva. Na Mundijalu u Južnoj Africi izabran je za najboljeg fudbalera šampionata. Zajedno sa još tri fudbalera delio je prvo mesto po broju postignutih golova na turniru.
Mladost
[uredi | uredi izvor]Forlan je rođen i odrastao u Montevideo bariju u Karasku. Njegova porodica — koja je uključivala tri brata, sestru, četiri rođaka, njegovu baku po majci i njenu sestru — živela je u stambenoj zgradi u ulici Potosi, maloj udaljenosti od kazina.[2] On je sin bivšeg igrača i urugvajskog reprezentativca Pabla Forlana.[3]
Forlan je pohađao više škola u privatnom i državnom sektoru. Počeo je u Liceo Frances Jules Supervielle u Buceu, ali je kasnije prešao u školu Ervi jer je bila bliže njegovom domu.[4] Usledila je Skuola Italiana di Montevideo, a zatim Liceo 15 u Karasku. Kao dete, Forlan je pored fudbala igrao tenis u Carrasco Lawn Tennis Club, koji se često odvijao na ulicama.[4] U školi je učio i engleski.[5]
Karijera
[uredi | uredi izvor]Rana karijera
[uredi | uredi izvor]Kao dečak bio je obožavatelj Penjarola.[6]
Odlučio je da prati zanimanje svog oca u igranju fudbala kada je njegova sestra Alehandra doživjela užasnu saobraćajnu nesreću, u kojoj je poginuo njen dečko i ostavio je na intenzivnoj nezi pet mjeseci, a nakon toga bila hendikepirana. Godine 1995, kada je imao 16 godina, Forlana je menadžer Laslo Beloni doveo u Francusku i proveo je nekoliko meseci na suđenju u AS Nansi. Međutim, klub se odlučio protiv njegovog potpisivanja i Forlan se vratio u Južnu Ameriku.
Independiente
[uredi | uredi izvor]Forlan je igrao za nekoliko južnoameričkih klubova, uključujući argentinski Independijente, gde je postigao 37 golova u 80 ligaških utakmica.[7] Njegovo postizanje golova privuklo je pažnju evropskih ekipa, a u januaru 2002, Independiente je dogovorio £6,9 milionski dogovor sa Midlzbroom u Premijer ligi; naknada za transfer bi se plaćala u 18 rata. Forlan je otputovao u Englesku očekujući da će pregovarati sa Midlzbroom, ali je u poslednjem trenutku Mančester junajted pregazio klub iz Tisajda, nudeći Independijenteu istu naknadu u jednoj uplati, kao i unosniju platu za Forlana. Po dolasku u Englesku, Urugvajac je četiri sata pregovarao sa zvaničnicima Junajteda, a zatim je obavestio novinare o svojoj odluci. „Mančester junajted je veliki klub, pa sam odlučio da odem tamo“, objasnio je on. „Stvar je u tome što su ponudili više novca nego Midlsbro.[8] Ubrzo je potpisao za Junajted.[9]
Mančester Junajted
[uredi | uredi izvor]Forlana je za Mančester junajted potpisao ser Aleks Ferguson za 6,9 funti miliona 22. januara 2002. Debitovao je 29. januara kao zamena za Olea Gunara Solskjera u 76. minutu u pobedi od 4:0 u gostima kod Bolton Vonderersa . Prvi je startovao u pobedi na domaćem terenu nad Totenhem hotsper rezultatom 4-0 6. marta. Forlan je odigrao 13 utakmica u Premijer ligi i pet nastupa u UEFA Ligi šampiona u sezoni 2001/02, ali nije postigao gol.[10]
Forlan je 18. septembra 2002. ušao kao zamena u 56. minutu umesto Rajana Gigsa u utakmici Lige šampiona protiv Makabija iz Haife. Svoj prvi gol za Junajted postigao je iz penala u 89. minutu u pobedi od 5–2. Njegov prvi gol u Premijer ligi bio je izjednačenje u 77. minutu u domaćem nerešenom rezultatu 1:1 protiv Aston Vile 26. oktobra. U sledećoj Forlanovoj utakmici Premijer lige, kod kuće protiv Sautemptona 2. novembra, ušao je kao zamena za golgetera Junajteda Fila Nevila u 79. minutu sa rezultatom 1–1 i postigao pobednički pogodak udarcem preko golmana Sautemptona Antija Niemija u 85. minutu.[11] Gol je takođe postao značajan zbog njegovog slavlja na golu gde je pocepao svoj dres, ali se onda mučio da ga vrati kako je utakmica ponovo počela.[12]
Forlan je 1. decembra postigao svoj prvi gol za Mančester junajted golovima u 64. i 67. minutu gostujuće pobede u Premijer ligi od 2:1 nad rivalom Liverpulom.[13] Forlan je 17. decembra 2002. postigao pobednički gol pošto je Junajted pobedio Čelsi u četvrtfinalu Kupa fudbalske lige . Forlan je 18. januara 2003. postigao pobednički gol u 90. minutu i ponovo pobedio Čelsi, ovoga puta u meču Premijer lige.[14] Mančester junajted je osvojio titulu u Premijer ligi u sezoni 2002/03, a Forlan je postigao šest golova čime je postao treći napadač kluba sa najboljim strelcem te sezone, posle Ruuda van Nistelroja i Ole Gunara Solskjera.[15]
Na početku sezone 2003–04, Forlan je odigrao sedam utakmica Premijer lige bez gola. Ovaj niz je prekinut 25. oktobra, kada je izjednačio rezultat na 1–1 u 45. minutu domaćeg meča protiv Fulama, utakmice koju je Junajted izgubio sa 3–1. Forlan je zatim postigao gol u svoja tri naredna meča u tri različita takmičenja, počevši od pogotka u produžecima u gostujućoj utakmici Liga kupa u Lids junajtedu koju je Mančester junajted dobio sa 3–2. Usledilo je otvaranje u pobedi domaće Premijer lige nad Portsmutom od 3:0 i gol u šestom minutu u pobedi istim rezultatom nad Rendžersom u Ligi šampiona. U svojoj sledećoj utakmici Lige šampiona, postigao je pobednički pogodak za Junajted nad Panatinaikosom u 85. minutu u pobedi u gostima od 1:0. Forlan je 6. decembra 2003. postigao dva gola nakon povrede kada je Mančester junajted pobedio Aston Vilu sa 4-0 na svom terenu u Premijer ligi. Ovo su bili Forlanovi poslednji golovi u Premijer ligi uprkos tome što je tokom sezone odigrao još 10 ligaških utakmica. Njegov jedini drugi gol za Mančester junajted bio je u pobedi od 3-0 nad Nortempton Taunom iz treće divizije 24. januara 2004. u FA kupu.[16] Dijego Forlan uopšte nije učestvovao u pobedi Junajteda nad Milvolom od 3:0 u finalu FA kupa 2004. 22. maja 2004.[17]
Počeo je sezonu 2004–05 sa Mančester junajtedom i igrao je u kvalifikacijama za Ligu šampiona protiv Dinama iz Bukureštija i porazu od Arsenala rezultatom 3–1 8. avgusta u FA Komjuniti Šildu 2004. Njegov poslednji meč za Junajted bila je prva utakmica za tim u Premijer ligi te sezone i završena je porazom 1 : 0 na gostovanju Čelsiju 15. avgusta.[18]
Uprkos tome što nisu uspeli u Junajtedu, pristalice Junajteda i dalje pevaju njegovo ime u znak poštovanja prema dva gola koja je postigao protiv Liverpula: „Došao je iz Urugvaja, rasplakao je Skausere“ i Forlan priznaje da ga to i dalje izmami osmehom.[19]
Viljareal
[uredi | uredi izvor]Forlan je bio često povezivan sa mogućimprelaskom u španske klubove Levante i Atletik Bilbao, ali je 21. avgusta 2004. potpisao ugovor sa Viljarealom.
Njegov debi za Viljareal bio je 30. avgusta 2004. u gostima protiv Valensije i postigao gol za svoj klub u 77. minutu, ali je tim izgubio 2–1. Njegov sledeći gol postigao je u pobedi domaćih 2-0 nad Real Saragosom 3. oktobra, nakon čega je usledilo izjednačenje u remiju 1-1 na Majorci i konačni gol u pobedi od 4-0 kod kuće protiv Numansije. Između 12. decembra 2004. i 16. januara 2005. Forlan je postigao sedam golova u pet mečeva Primere, uključujući i duel u pobedi na domaćem terenu nad Barselonom od 3 : 0 devetog. januara. Datuma 22. maja 2005. postigao je svoj prvi het-trik za evropski klub. Dao je sve golove za Viljareal u remiju 3–3 u gostima protiv Barselone, koja je kasnije postala šampion lige. Nedelju dana kasnije postigao je dva gola u pobedi od 4-1 nad lokalnim rivalom Levanteom, pošto je Viljareal završio sezonu na trećem mestu, kvalifikovavši se za Ligu šampiona po prvi put u istoriji kluba.[20] Forlan je osvojio trofej Pičiči 2004/05 za najviše golova u La Ligi, sa 25. Takođe je podelio evropsku Zlatnu kopačku 2005. sa napadačem Arsenala Tijerijem Anrijem.[21]
Njegova stopa postizanja golova je opala u sezoni 2005–06 pošto je Viljareal prošao kroz nekoliko promena, ali je klub stigao do polufinala Lige šampiona gde je ispao od Arsenala.
U sezoni 2006/07 završio je sezonu sa 19 golova u 36 ligaških nastupa.
Atletiko Madrid
[uredi | uredi izvor]Forlan je bio povezan sa transferom zajedno sa Huanom Romanom Rikelmeom u Atletiko Madrid u zamenu za Luisa Pereu plus gotovinu u junu 2007. Dana 30. juna 2007, nakon odlaska njihovog kapitena Fernanda Toresa u Liverpul, Atletiko Madrid je potvrdio da je pristao na naknadu od oko 21 miliona evra.[22] Vratio se u Englesku u februaru 2008. da bi učestvovao u Atletikovom okršaju Kupa UEFA protiv FK Bolton vonderersa (kluba protiv koga je debitovao u Mančester junajtedu), ali je ekipa izgubila rezultatom 1-0. U maju 2008, Forlan je pomogao Atletiku da se kvalifikuje za Ligu šampiona po prvi put posle više od decenije, postigavši pobednički gol protiv Deportiva iz La Korunje.[23] Svoju prvu sezonu u Madridu završio je sa 23 gola i uspostavio snažno partnerstvo sa argentinskim napadačem Serhiom Agverom.
Dana 9. maja 2009, Forlan je postigao dva gola protiv Espanjola i pomogao Atletiku da izbori kvalifikacije za Ligu šampiona drugu godinu zaredom.[24] Postigao je ključne golove za klub u pobedama nad Barselonom, Viljarealom i Valensijom. Forlan je 23. maja 2009. postigao het-trik protiv Atletik Bilbaa, što mu je pomoglo da osvoji trofej La Liga Pičiči, kao i evropsku Zlatnu kopačku po drugi put.[25] Sezonu 2008/09 završio je sa impresivnih 32 gola u 33 meča.
Forlan je polako počeo sezonu 2009–10, i borio se za formu dok je Atletiko imao najgori početak ligaške sezone od ispadanja 2000. godine. Dana 24. oktobra 2009, Forlan je postigao jedanaesterac i promašio još jedan pošto je Atletiko na svom terenu odigrao nerešeno 1 : 1 protiv Majorke, koja je većinu drugog poluvremena igrala sa samo devet igrača na terenu. Razočaravajući rezultat i učinak doveli su do protesta navijača Atletika,[26] kao i kritika na račun Forlana, koji je kasnije izostavljen iz tima za sledeću utakmicu.[27] Atletiko je počeo da napreduje nakon dolaska novog menadžera Kikea Sančeza Floresa, a Forlan je ponovo procvetao u drugoj polovini sezone, pošto je Atletiko stigao do finala i Lige Evrope i Kupa kralja. Forlan je 14. februara 2010. postigao prvi gol pošto je Atletiko pobedio Barselonu sa 2-1 na Visente Kalderonu, nanevši mu jedini poraz u ligi šampiona u sezoni.[28] Dana 22. aprila 2010, Forlan je postigao jedini gol na utakmici u prvom meču polufinala Lige Evrope Atletika kod kuće protiv Liverpula. Nedelju dana kasnije, Liverpul je izjednačio na produžetke pre nego što je poveo sa 2-1. Forlan je zatim ponovo postigao gol i postigao ukupni rezultat od 2–2, dajući Atletiku gol u gostima koji im je bio potreban da dođu do finala, u kojem su igrali protiv Fulama na Folksparkstadionu u Hamburgu 12. maja.[29] Forlan je dva puta postigao gol protiv Fulama u finalu, u pobedi od 2-1 i bio je nagrađen najboljim igračem utakmice.[30] Sezonu je završio sa ukupno 28 golova, uključujući šest u uspešnoj kampanji Atletika u Ligi Evrope.
Sezona 2010–11 je počela sa još jednim trofejem za Forlan i Atletiko, osvajanjem Superkupa UEFA, pobedivši milanski Inter sa 2-0 u Monaku 27. avgusta 2010.[31] Forlan je ponovo polako počeo sezonu, i uprkos tome što je tri puta dao gol u u prve dve prvenstvene utakmice, on je zatim igrao 12 mečeva u svim takmičenjima bez postignutih golova, pre nego što je konačno postigao dupli rezultat u pobedi od 3-0 protiv Osasune 13. novembra.[32]
Inter Milano
[uredi | uredi izvor]Dana 29. avgusta 2011. godine, potvrđeno je da je Dijego Forlan prešao u Inter iz Milana kao zamena za odlazećeg Semjuela Etoa.[33] Nisu objavljeni nikakvi finansijski detalji, ali se veruje da je 32-godišnjak potpisao početni dvogodišnji ugovor.[34] Debitovao je 11. septembra 2011, postigavši gol levom nogom u porazu od 4–3 od sicilijanskog kluba Palermo.[35] Forlan je 4. marta 2012. postigao svoj drugi gol za Inter protiv Katanije u nerešenom rezultatu 2–2.[36] U aprilu je Forlan izjavio da je odan Interu i da namerava da ostane kada je za Skaj Sports rekao: „Želim da ostanem u Interu. Još niste videli pravog Forlana... Ne bih želeo da ovako napustim Inter. Volim izazove i ne bih želeo da odem kada tim nije u dobroj poziciji.“[37] U junu je njegov otac potvrdio uverenje da će napadač videti ugovor sa Neroazurima.[38] Međutim, 5. jula, nakon samo dva gola u 22 nastupa, italijanski klub je potvrdio da je on neće igrati poslednju godinu ugovora.[39] Forlan je izjavio da je njegov loš učinak sa Nerazurima bio zbog toga što je igrao van pozicije. Pored toga, bivši igrač Intera i Urugvaja Alvaro Rekoba verovao je da se njegov sunarodnik mučio u Interu zbog uspeha njegovog prethodnika Semjuela Etoa, što je dovelo do toga da Forlan nije opravdao očekivanja.
Internacional
[uredi | uredi izvor]Dana 6. jula 2012, nakon raskida ugovora sa Interom, Forlan je potpisao trogodišnji ugovor sa brazilskim FK Internasional.[40] Takođe je bio povezan sa meksičkim timovima Tigres UAN i Klub Amerika.[41] U januaru 2013, Forlan je povezan sa još klubom Leon. U Leonu, Forlan je imao priliku da igra Kopa libertadores 2013; Internasional je ipak zadržao Forlana u sastavu za sezonu 2013.[42]
On je 28. jula 2012. debitovao za brazilski klub protiv FK Vasko da Gama. Forlan je postigao prva dva gola za Internasional u pobedi protiv Flamenga rezultatom 4-1.[43] Forlan je takođe pomogao klubu da osvoji Campeonato Gaucho 2013, postigavši devet golova, što je najveći ukupan broj na turniru.[traži se izvor]
Cerezo Osaka
[uredi | uredi izvor]Dana 22. januara 2014, Forlan je potpisao 18-mesečni ugovor sa japanskim timom iz J1 lige Serezo Osakom.[44] Debitovao je u AFC Ligi šampiona u remiju 1–1 sa Pohang Stilersima, a debi u Džej ligi u porazu od 1–0 protiv branioca titule Sanfrečea Hirošime. Postigao je svoj prvi gol za Serezo u pobedi od 4:0 nad Buriram junajtedom u meču AFC Lige šampiona. Forlan je 12. aprila postigao dva gola u derbiju Osake protiv lokalnog klupskog rivala Gamba Osake. Postigao je ključni gol protiv Šandong Lunenga 23. aprila i svoj tim plasirao u nokaut fazu AFC Lige šampiona. Serezo Osaka je ispao u prvom kolu od FK Guangdžou, izgubivši kao ekipa domaćin sa rezultatom 5–1 u prvoj utakmici.[45] Uprkos razočaravajućem porazu, uspeli su da obezbede pobedu u gostima od 1:0 posle autogola Liao Lišenga. Međutim, ovo nije bilo dovoljno da se savlada ukupna prednost od 5-2.
Pošto je u svojoj prvoj sezoni ispao u J2 ligu, novu kampanju je započeo golom protiv Tokija Verdija nerešenim rezultatom 1–1. Forlan je postigao svoj prvi het-trik protiv Kjoto Sange 29. aprila 2015. godine, a njegova ekipa je pobedila sa 3-0.
Penjarol
[uredi | uredi izvor]Dana 10. jula 2015, Forlan je potpisao 18-mesečni ugovor sa svojim dečačkim klubom Penjarol.[46] U svojoj jedinoj sezoni u klubu, postigao je osam golova u 31 nastupu dok je Penjarol osvojio šampionsku titulu. Forlan je 14. juna 2016. na konferenciji za novinare rekao da će napustiti klub.
Mumbaj Siti
[uredi | uredi izvor]U avgustu 2016, Forlan je potpisao tromesečni ugovor sa indijskim superligašem Mumbai Sitijem.[47] Postigao je het-trik protiv Kerala Blastersa u njihovoj pobedi od 5 : 0 19. novembra.[48]
Mumbai je završio prvi na tabeli lige i prošao u polufinale plej-ofa gde će se suočiti sa ATK-om.[49] Nakon rano primljenog gola, Mumbai je izjednačio i ubrzo poveo glavom Lea Koste i Gersona Vijeire . U oba slučaja slobodne udarce je izveo Forlan. Forlan je dobio crveni karton u drugom poluvremenu pošto je ATK pobedio u meču sa 3–2.[50][51]
Kitči
[uredi | uredi izvor]Dana 4. januara 2018, Forlan se pridružio hongkonškom premijerligaškom klubu Kiči.[52] Za Kiči je debitovao 14. januara 2018, sišavši sa klupe u 88. minutu u remiju 2–2 protiv Sauzerna.[53][54] Forlan je 28. januara postigao svoj prvi i drugi gol za Kiči u pobedi od 7:0 nad Biu Čun Rendžersom.[55] Postigao je het-trik u pobedi od 5-1 protiv Li Man FC-a u sledećem meču.[56] Forlan je igrao na utakmici dobijenom rezultatom 1 : 0 nad Kašivom Rejsolom u AFC Ligi šampiona 2018. godine, pomažući Kitčiju da postane prvi tim iz Hong Konga koji je pobedio u meču u istoriji AFC Lige šampiona.[57] Forlan je 13. maja 2018. odigrao svoju poslednju utakmicu sa tim klubom, u prvih 56 minuta pobede od 2:0, i nastavio da je osvojio Premijer ligu Hong Konga te sezone.[58]
Penzionisanje
[uredi | uredi izvor]Godinu dana nakon što je napustio Kitči, Forlan je objavio da se povlači iz profesionalnog fudbala 7. avgusta 2019.[59]
Međunarodna karijera
[uredi | uredi izvor]Forlanova 100. utakmica bila je na FIFA Kupa konfederacija 2013. protiv Nigerije. Datuma 11. oktobra 2011. postigao je svoj 32. gol, čime je postao najbolji strelac Urugvaja svih vremena u zvaničnim utakmicama, pobedivši Ektora Skaronea koji je sam držao rekord sa 31 golom od 1930. godine[60] (Skarone je postigao ukupno 42 gola, ali 11 je bilo na nezvaničnim utakmicama).[61]
Svetsko prvenstvo u fudbalu 2002.
[uredi | uredi izvor]Forlan je debitovao za Urugvaj 27. marta 2002, postigavši svoj prvi gol u prijateljskom porazu od Saudijske Arabije rezultatom 3–2.[62][63] Tokom Svetskog prvenstva 2002. postigao je volej iz voleja 11. juna 2002. u grupnoj fazi 3–3 nerešeno protiv Senegala.[64] Uprkos tome što je sa tri gola nanizao za remi, Urugvaj je eliminisan sa turnira zajedno sa Francuskom u Grupi A.[65] Dijego Forlan i Juri Džorkaef su bili članovi reprezentacija Urugvaja i Francuske koje su se sastale na Svetskom prvenstvu 2002. u Grupi A. Njihovi očevi, Pablo i Žan, učestvovali su u utakmici između Urugvaja i Francuske na SP 1966, takođe u grupi A.
Kup Amerike 2004. i 2007.
[uredi | uredi izvor]Forlan je nosio dres sa brojem broj 21 za Urugvaj na Kupu Amerike 2004. u Peruu, neposredno pre prelaska iz Mančester junajteda u Viljareal. Odigrao je svih šest utakmica pošto su oni, pod upravom Horhea Fosatija, bili treći. Jedini gol Forlana bio je u pobedi od 2–1 nad Ekvadorom, jedinoj pobedi Urugvaja u grupi. Zauzeli su treće mesto od četiri u grupi.
Forlan je postigao gol protiv Brazila u 35. minutu polufinala Kopa Amerike 2007. Međutim, promašio je svoj udarac tokom naknadnog izvođenja penala, koje je Brazil na kraju dobio rezultatom 5–4.[66]
FIFA Svetsko prvenstvo 2010.
[uredi | uredi izvor]Forlan je 17. juna 2008. postigao het-trik u kvalifikacionoj utakmici za Svetsko prvenstvo protiv Perua.[67]
Dana 16. juna 2010, tokom druge grupne utakmice Urugvaja na Svetskom prvenstvu 2010. protiv Južne Afrike, Forlan je dao gol udarcem iz daljine. Kasnije u utakmici, Forlan je postigao gol sa bele tačke, šutirajući visoko u mrežu za svoj drugo gol, a takođe je imao ruku u trećoj utakmici Urugvaja, u pobedi od 3-0 nad domaćinom.[68] Dana 2. jula 2010, Forlan je postigao slobodan udarac protiv Gane i izjednačio u četvrtfinalu. Utakmica je završena rezultatom 1–1, a Urugvaj se plasirao u polufinale pošto je savladao Ganu sa 4–2 u izvođenju penala.[69] Forlan je 6. jula 2010. postigao još jedan gol iz daljine, ovog puta levom nogom da bi izjednačio protiv Holandije u polufinalu. Uprkos rezultatu na poluvremenu od 1–1, Urugvaj je na kraju izgubio 3–2 dok su Holanđani prošli u finale.[70] Forlan je postao prvi igrač od Lotara Mateusa 1990. koji je postigao tri gola izvan šesnaesterca na jednom turniru.[71] Forlan je 10. jula 2010. postigao gol poslednji put na turniru pošto je dobro izvedenim volejem sa ivice terena zabio gol i doveo Urugvaj u vođstvo. Ovaj gol, iz dodavanja Egidija Arevala Riosa, FIFA je odabrala kao gol turnira. Forlan je nagrađen Zlatnom loptom kao najbolji igrač turnira. Izabran je i za tim turnira, i bio je zajednički najbolji strelac Svetskog prvenstva sa pet golova.[72]
Kup Amerike 2011.
[uredi | uredi izvor]Dana 24. jula 2011, Forlan je postigao dva gola nakon uvodnog pogotka Luisa Suareza koji je pomogao Urugvaju da osvoji svoju 15. titulu u Kupu Amerike i postao zajednički najbolji strelac Urugvaja na međunarodnom nivou, a njegov 31 gol odgovara golu Ektora Skaronea nakon što je u finalu pobedio Paragvaj sa 3 : 0. Forlanov otac i deda su takođe bili šampioni Južne Amerike sa Urugvajem u periodu koji obuhvata 95 godina najstarijeg aktivnog turnira na svetu.[73]
FIFA Kup konfederacija 2013.
[uredi | uredi izvor]Forlan se 16. juna 2013. pojavio kao zamena u 69. minutu na prvoj utakmici Urugvaja za Kup konfederacija 2013. protiv Španije. U drugoj grupnoj utakmici Urugvaja, utakmici u kojoj je odigrao 100. utakmicu za svoju zemlju, Forlan je postigao pobednički gol i pobedio Nigeriju sa 2–1. Nakon toga je odmoran za sledeći meč protiv Tahitija. Ponovo je bio u početnoj postavi pošto je Urugvaj izgubio 1-2 od Brazila u polufinalu, gde mu je brazilski golman Hulio Sezar odbranio jedanaesterac.
Svetsko prvenstvo u fudbalu 2014.
[uredi | uredi izvor]Forlan je bio deo reprezentacije Urugvaja za Svetsko prvenstvo u Brazilu 2014. Sa 35 godina počeo je prvi meč protiv autsajdera iz grupe Kostarike umesto odsutnog Luisa Suareza. Kostarikanski golman Kejlor Navas je odbranio udarac kada je Urugvaj izgubio utakmicu sa 3–1. Forlan se nije ponovo pojavio sve do osmine finala, gde je Urugvaj poražen od Kolumbije sa 2 : 0.[74]
Penzionisanje
[uredi | uredi izvor]On je 11. marta 2015. objavio da se povlači iz reprezentacije. Za Urugvaj je nastupio sa 112 utakmica i postigao je 36 golova.[75]
Stil igre
[uredi | uredi izvor]Talentovan, tehnički nadaren, vredan i kreativan igrač, sa okom za gol, Forlan je bio brz, pametan, kompletan i svestran napadač, sa dobrim pozicionim osećajem, koji je bio sposoban da igra bilo gde duž prve linije.[76][77][78] Bio je raspoređen kao glavni napadač (njegova omiljena pozicija), kao prateći napadač, kao vezni igrač, pa čak i kao krilo, često se spuštajući na bok da bi započeo napade.[76][79][80]
Bio je sposoban da postigne gol sa obe noge,[79][81][82] kako unutar tako i van terena; u stvari, Forlan je bio najpoznatiji po svojim snažnim i preciznim udarcima iz daljine, što ga je činilo velikom pretnjom ako bi mu dao prostor van okvira.[83] Pored toga, Forlan je takođe bio precizan izvođač i jedanaesterac.[77][78][84] Pored preciznog završetka, kretanja i sposobnosti za postizanje golova, Forlan je bio vešt igrač, nadaren dobrim tehničkim sposobnostima i kontrolom lopte, kao i dobrim vidom, sposobnošću dodavanja, inteligencijom i svešću o lopti; ovi atributi su mu takođe omogućili da bude od strane selektora raspoređen na kreativan način, mogao je da igra u plej-ofu sa drugim igračima i da se spusti na dublje pozicije da poveže vezni red sa napadom, što ga čini sposobnim pružaocem asistencije.[85][76][77][86][87][88]
Pored fudbalskih veština, Forlan je takođe hvaljen za svoje vođstvo, dugovečnost i odlučnost tokom karijere.[77][89][90]
Trenerska karijera
[uredi | uredi izvor]Forlan je 20. decembra 2019. imenovan za menadžera svog bivšeg kluba Penjarol.[91] Otpušten je 1. septembra 2020, nakon što je pobedio u samo četiri od svojih jedanaest utakmica.[92] On je 17. marta 2021. imenovan je za menadžera Atenas de San Karlosa iz urugvajske Segunda Diviziona. Posle poraza od Rampla Juniorsa rezultatom 2–1, pušten je.[93]
Lični život
[uredi | uredi izvor]Rođen je u porodici fudbalera – njegov otac Pablo je igrao za Penjarol (1963–1970), Sao Paulo (1970–1975) i Urugvaj na svetskim prvenstvima 1966. i 1974., a njegov deda po majci Huan Karlos Koraco za FK Independijente u Argentini.[94]
Forlan je italijanskog, baskijskog i irskog porekla, a zbog baskijskog porekla od svoje bake, bio je povezan sa Atletik Bilbaom nakon njegovog odlaska iz Mančester junajteda, iako klub dozvoljava samo baskijske igrač.[95][96] Njegov nadimak je Kačavača, veštica koja je jedan od atagonista iz argentinske crtanog Avanture Hidžitusa.[97]
Član-osnivač je Fondacije Alehandra Forlan, na čelu sa svojom sestrom, Forlan otvoreno govori o opasnostima opasne vožnje. Davne 1991. Alejandra je doživela saobraćajnu nesreću u kojoj je izgubila dečka i kao rezultat toga ostala paralizovana. Dijego Maradona je u to vreme upoznao Forlanovog oca, pošto je on bio fudbaler 1970-ih, i pomogao mu da prikupi sredstva za lečenje svoje ćerke. Ona je postala sastavni deo njegove inspiracije za igranje fudbala, a cela porodica se okupila da bi se pobrinula da fondacija bude prepoznata u Urugvaju.[98]
Godine 2009, Forlan se pojavio u muzičkom spotu za Kotija u kojem je glumio zajedno sa argentinskim fudbalerom Maksijem Rodrigezom.[99]
Forlan je 9. marta 2011. na svojoj zvaničnoj Tviter stranici objavio da su on i argentinska manekenka/glumica Zaira Nara vereni da se venčaju.[100] Međutim, u junu 2011. Forlan i Nara su objavili da raskinu veridbu. Nije objavljen razlog za raskid.[101]
Forlan je oženjen Pazom Kardozom[102][103] i zajedno imaju dva sina, Martina, u februaru 2016, i Cezara, u februaru 2019, i ćerku Luz, u maju 2017.[104][105]
Najveći uspesi
[uredi | uredi izvor]Mančester junajted
[uredi | uredi izvor]- Premijer liga (1) : 2002/03.
- FA kup (1) : 2003/04.
- FA Komjuniti šild (1) : 2003.
Viljareal
[uredi | uredi izvor]- Intertoto kup (1) : 2004.
Atletiko Madrid
[uredi | uredi izvor]- Liga Evrope (1) : 2009/10.
- UEFA superkup (1) : 2010.
Internasional
[uredi | uredi izvor]- Liga Gaučo (1) : 2013.
Penjarol
[uredi | uredi izvor]- Prvenstvo Urugvaja (1) : 2015/16.
Reprezentacija Urugvaja
[uredi | uredi izvor]- Kopa Amerika (1) : 2011. (treće mesto 2004)
- Svetsko prvenstvo : četvrto mesto 2010.
- Kup konfederacija : četvrto mesto 2013.
Reference
[uredi | uredi izvor]- ^ „2014 FIFA World Cup Brazil: List of Players”. FIFA. str. 31. Arhivirano iz originala (PDF) 11. 06. 2015. g. Pristupljeno 24. 12. 2018.
- ^ Naón, Ignacio (2022). „Diego Forlán”. Old Boys Magazine (na jeziku: španski) (10). Pristupljeno 2. 12. 2022.
- ^ „Diego Forlan”. 11v11.com. AFS Enterprises. Pristupljeno 5. 5. 2020.
- ^ a b Naón, Ignacio (2022). „Diego Forlán”. Old Boys Magazine (na jeziku: španski) (10). Pristupljeno 2. 12. 2022.
- ^ „Forlan answers your questions”. BBC Sport. 8. 12. 2003. Pristupljeno 2. 3. 2022.
- ^ „Forlan answers your questions”. BBC Sport. 8. 12. 2003. Pristupljeno 2. 3. 2022.
- ^ Shamsi, Salaar (3. 1. 2009). „Under the Shadow of...Diego Forlan!”. Bleacher Report. Pristupljeno 7. 8. 2019.
- ^ Johnson, William (18. 1. 2002). „Forlan lured by United's deep pool of reserves”. The Daily Telegraph. London. Arhivirano iz originala 12. 1. 2022. g. Pristupljeno 1. 9. 2012.
- ^ „United seal £6.9m Forlan deal – Sport – London Evening Standard”. Evening Standard. London. 22. 1. 2002. Arhivirano iz originala 15. 9. 2012. g.
- ^ „Dijego Forlan — mečevi u sezoni 2001/2002”. Soccerbase. Centurycomm.
- ^ „Forlan finish boosts Man Utd”. BBC Sport. 2. 11. 2002.
- ^ „Football goal celebrations: best and worst”. The Daily Telegraph. London. Arhivirano iz originala 12. 1. 2022. g. Pristupljeno 19. 10. 2018.
- ^ „Dijego Forlan — mečevi u sezoni 2002/2003”. Soccerbase. Centurycomm.
- ^ „Forlan stuns Chelsea”. BBC. 18. 1. 2003. Pristupljeno 8. 8. 2013.
- ^ „Manchester United 2002–2003”. Free-elements.com.
- ^ „Dijego Forlan — mečevi u sezoni 2003/2004”. Soccerbase. Centurycomm.
- ^ „Man Utd win FA Cup”. BBC Sport. 22. 5. 2004.
- ^ „Dijego Forlan — mečevi u sezoni 2004/2005”. Soccerbase. Centurycomm.
- ^ „Forlan still sweet on Man United support”. FourFourTwo. 22. 9. 2010. Pristupljeno 27. 9. 2014.
- ^ „Dijego Forlan — mečevi u sezoni 2004/2005”. Soccerbase. Centurycomm.
- ^ „Henry and Forlan win Golden Shoe”. BBC Sport. 30. 5. 2005. Pristupljeno 22. 3. 2014.
- ^ „Forlán accepts Atlético offer”. UEFA. 30. 6. 2007. Arhivirano iz originala 6. 6. 2009. g.
- ^ „Atlético de Madrid confirm return to Europe's elite”. soccerway.com. 12. 5. 2008.
- ^ „Atlético Madrid 3–2 Espanyol”. ESPN FC. 9. 5. 2009. Arhivirano iz originala 25. 10. 2012. g. Pristupljeno 04. 12. 2022.
- ^ „Forlán claims Golden Shoe and Pichichi awards”. UEFA. 1. 6. 2009.
- ^ „Atlético Madrid fans stage protest following Real Mallorca draw”. Goal.com. 24. 10. 2009.
- ^ „Diego Forlán Left Out of Atlético Madrid Squad To Face Marbella”. Goal.com. 26. 10. 2009.
- ^ „Barcelona suffer first La Liga defeat”. The Independent. London. 15. 2. 2010. Pristupljeno 24. 1. 2011.
- ^ Ornstein, David (29. 4. 2010). „Liverpool 2–1 Atlético Madrid (agg 2–2)”. BBC Sport. Pristupljeno 1. 5. 2010.
- ^ McNulty, Phil (12. 5. 2010). „Atlético Madrid 2–1 Fulham”. BBC Sport. Pristupljeno 13. 5. 2010.
- ^ „Atlético stun Inter in Super Cup”. BBC Sport. 27. 8. 2010. Pristupljeno 13. 11. 2010.
- ^ „Forlan finds form in Atlético win”. Yahoo!. 13. 11. 2010. Pristupljeno 13. 11. 2010.
- ^ „Forlan: "I'm here and I want to score goals"”. Inter.it. 29. 8. 2011. Arhivirano iz originala 13. 10. 2012. g. Pristupljeno 04. 12. 2022.
- ^ „Diego Forlan Joins Inter Milan: Uruguayan Leaves Atletico Madrid for San Siro”. CaughtOffside. 29. 8. 2011. Arhivirano iz originala 14. 4. 2012. g. Pristupljeno 6. 7. 2012.
- ^ „Palermo 4 – 3 Internazionale”. ESPN Soccernet. 11. 9. 2011. Arhivirano iz originala 16. 07. 2012. g. Pristupljeno 2. 11. 2011.
- ^ „Internazionale 2–2 Catania”. ESPN Soccernet. Arhivirano iz originala 22. 07. 2012. g. Pristupljeno 04. 12. 2022.
- ^ „Forlan determined to prove a fit at Inter”. FIFA. 13. 4. 2012. Arhivirano iz originala 20. 7. 2012. g.
- ^ Kotsev, Vasil (16. 6. 2012). „Forlan's father rules out imminent transfer away from Inter for his son”. Goal.com.
- ^ „Inter Milan set to cancel Diego Forlan's contract”. ESPN FC. 4. 7. 2012. Arhivirano iz originala 03. 01. 2013. g. Pristupljeno 04. 12. 2022.
- ^ „Diego Forlán é do Internacional” (na jeziku: portugalski). 6. 7. 2012. Arhivirano iz originala 10. 6. 2013. g. Pristupljeno 6. 7. 2012.
- ^ „Forlán quiere jugar en América”. 19. 5. 2012. Arhivirano iz originala 26. 6. 2012. g. Pristupljeno 6. 5. 2013.
- ^ „León sueña con el uruguayo Diego Forlán”. 29. 11. 2012. Pristupljeno 6. 5. 2013.
- ^ „Diego Forlan set for Internacional debut”. The Hindu. Chennai. 24. 7. 2012.
- ^ „Diego Forlan joins Japanese club Cerezo Osaka”. 22. 1. 2014. Pristupljeno 22. 1. 2014.
- ^ „AFC Champions League 2014 – Cerezo Osaka 1–5 Guangzhou Evergrande”. 7. 5. 2014. Pristupljeno 24. 12. 2014.
- ^ „Diego Forlan returns to boyhood club Penarol in Uruguay”. 10. 7. 2014. Pristupljeno 10. 7. 2014.
- ^ McTear, Euan (17. 8. 2016). „Diego Forlán has joined a new club aged 37, giving more hope to late bloomers”. The Guardian. Pristupljeno 30. 1. 2017.
- ^ „Mumbai City 5–0 Kerala Blasters”. Indian Super League. 19. 11. 2016. Pristupljeno 19. 11. 2016.
- ^ „ISL 2016 Points Table”. India.com Sports. 4. 12. 2016. Pristupljeno 21. 11. 2018.
- ^ „Diego Forlan red card, Iain Hume goals: Watch ATK light up ISL 2016 semi final”. Pristupljeno 21. 11. 2018.
- ^ „ATK 3–2 Mumbai City”. Sportskeeda. Pristupljeno 21. 11. 2018.
- ^ 傑志落實科蘭加盟 (na jeziku: kineski). Kitchee SC. 4. 1. 2018. Arhivirano iz originala 4. 1. 2018. g. Pristupljeno 4. 1. 2018.
- ^ Chan Kin-wa (14. 1. 2018). „Diego Forlan kicks off Kitchee career with three-minute cameo in thrilling draw against Southern in Hong Kong Premier League”. South China Morning Post. Pristupljeno 14. 1. 2018.
- ^ „Hong Kong: Diego Forlán debutó en el Kitchee que igualó 2–2 con Southern District” (na jeziku: španski). FútbolUy. 14. 1. 2018. Pristupljeno 14. 1. 2018.
- ^ „2017–18 BOC Life Hong Kong Premier League – Kitchee 7:0 BC Rangers”. Hong Kong Football Association. 28. 1. 2018. Pristupljeno 28. 1. 2018.
- ^ „Hat-trick hero Diego Forlan keeps up his personal goal of the season campaign with two more trademark free kicks for Kitchee”. South China Morning Post. 3. 2. 2018. Pristupljeno 22. 4. 2018.
- ^ „Diego Forlan leaves his legacy at Kitchee as final Hong Kong Premier League game looms”. South China Morning Post. 9. 5. 2018. Pristupljeno 15. 7. 2022.
- ^ Alladin, Unas; Chan, Kin-wa (13. 5. 2018). „Goodbye Diego Forlan, you were something special: Fans turn out in force for Uruguayan's last game for Kitchee”. Pristupljeno 13. 5. 2018.
- ^ „Diego Forlan: Former Man Utd & Atletico Madrid striker retires”. BBC Sport. 7. 8. 2019. Pristupljeno 7. 8. 2019.
- ^ „Internationals: Forlan, record and disappointment”. inter.it. 12. 10. 2011. Arhivirano iz originala 19. 11. 2011. g. Pristupljeno 04. 12. 2022.
- ^ „Héctor Scarone – Goals in International matches”. Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation. Pristupljeno 7. 3. 2012.
- ^ „Diego Forlan Corazo – International Appearances”. Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation. Pristupljeno 24. 1. 2011.
- ^ „2002 Matches – Intercontinental (January – March)”. Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation. Pristupljeno 24. 1. 2011.
- ^ „Senegal cling on to qualify”. BBC Sport. 11. 6. 2002. Pristupljeno 24. 1. 2011.
- ^ „Senegal cling on to qualify”. BBC Sport. 11. 6. 2002. Pristupljeno 16. 6. 2010.
- ^ „Copa America: Brazil eliminates Uruguay on penalties”. International Herald Tribune. 29. 3. 2009. Arhivirano iz originala 2. 12. 2008. g. Pristupljeno 26. 6. 2010.
- ^ „Uruguay 6–0 Peru”. ESPN Soccernet. ESPN. 17. 5. 2008. Arhivirano iz originala 25. 10. 2012. g. Pristupljeno 16. 6. 2010.
- ^ „South Africa 0–3 Uruguay”. BBC Sport. 16. 6. 2010. Pristupljeno 16. 6. 2010.[mrtva veza]
- ^ „Uruguay 1–1 Ghana (aet)”. BBC Sport. 2. 7. 2010. Pristupljeno 2. 7. 2010.
- ^ „Uruguay 2–3 Netherlands”. BBC Sport. 6. 7. 2010. Pristupljeno 6. 7. 2010.
- ^ „Happy Holland edge Uruguay 3–2 to reach their third World Cup Final”. sportsfeatures.com. 6. 7. 2010. Arhivirano iz originala 16. 7. 2011. g. Pristupljeno 6. 7. 2010.
- ^ Didonato, Damian (12. 7. 2010). „Blog de Sudafreaka 2010 – ESPN Deportes”. ESPN.
- ^ Perez, Damian. „Forlan follows in family footsteps with Copa America win”. (Reuters) Yahoo.Sports. Arhivirano iz originala 6. 10. 2011. g. Pristupljeno 25. 7. 2011.
- ^ McNulty, Phil (28. 6. 2014). „Colombia 2–0 Uruguay”. BBC Sport. Pristupljeno 15. 7. 2018.
- ^ „Forlan announces international retirement”. FourFourTwo. 11. 3. 2015. Pristupljeno 12. 3. 2015.
- ^ a b v „2013 FIFA Confederations Cup Profile: Uruguay, 10 – Diego FORLAN”. FIFA. Arhivirano iz originala 16. 1. 2015. g. Pristupljeno 3. 12. 2014.
- ^ a b v g Fletcher, Paul (5. 7. 2010). „Uruguay's madman with the ice-cool finish”. BBC Sport. Pristupljeno 30. 1. 2017.
- ^ a b „Scheda Giocatore: Diego FORLAN” (na jeziku: italijanski). Il Corriere della Sera. Pristupljeno 30. 1. 2017.
- ^ a b Lowe, Sid (11. 5. 2009). „'Superman' Forlán saves Atlético with another single-handed rescue act”. The Guardian. Pristupljeno 30. 1. 2017.
- ^ „Forlan, quando a Manchester scrivevano: "C'ero quando ha segnato un gol"” (na jeziku: italijanski). F.C. Inter 1908. Arhivirano iz originala 16. 1. 2015. g. Pristupljeno 3. 12. 2014.
- ^ „World Football's 15 Best Two-Footed Players Right Now”. Bleacher Report. Pristupljeno 3. 12. 2014.
- ^ „Two for the price of one”. FIFA. 16. 4. 2010. Arhivirano iz originala 16. 7. 2015. g. Pristupljeno 30. 1. 2017.
- ^ „Forlan joins Cerezo amid sizeable hype”. FIFA. Arhivirano iz originala 3. 12. 2014. g. Pristupljeno 3. 12. 2014.
- ^ „Atletico Madrid: The forward factory”. givemesport.com. Arhivirano iz originala 16. 1. 2015. g. Pristupljeno 3. 12. 2014.
- ^ McTear, Euan (17. 8. 2016). „Diego Forlán has joined a new club aged 37, giving more hope to late bloomers”. The Guardian. Pristupljeno 30. 1. 2017.
- ^ „L'Uruguay ai Mondiali”. Il Post (na jeziku: italijanski). 13. 6. 2014. Pristupljeno 3. 12. 2014.
- ^ „Lippi bis: "Forlan uomo-assist. Zarate un po' individualista"” (na jeziku: italijanski). F.C. Inter 1908. Arhivirano iz originala 16. 1. 2015. g. Pristupljeno 3. 12. 2014.
- ^ Wilson, Jonathan (25. 7. 2011). „Uruguay's Copa América triumph ushers in another golden age”. The Guardian. Pristupljeno 30. 1. 2017.
- ^ „Diego Forlan: The Long Range Shooting Artist”. soccer-training-info.com. Arhivirano iz originala 26. 06. 2014. g. Pristupljeno 3. 12. 2014.
- ^ Hughes, Rob (6. 7. 2010). „Leader and Scorer, Yet Not a Finalist”. The New York Times. Pristupljeno 30. 1. 2017.
- ^ „Diego Forlan Becomes Peñarol's Manager”. Sports Illustrated. 20. 12. 2019. Pristupljeno 29. 5. 2020.
- ^ „Forlan sacked by hometown club Penarol after 11 games”. BBC. 1. 9. 2020. Pristupljeno 1. 9. 2020.
- ^ „¡El futuro es hoy! Diego Forlán fue destituido como DT en Uruguay vía Zoom”. Mediotiempo (na jeziku: španski). 20. 9. 2021. Pristupljeno 29. 9. 2021.
- ^ Lyttleton, Ben (4. 7. 2010). „In Suarez's absence Uruguay will lean even more heavily on Forlan”. Sports Illustrated. Pristupljeno 2. 11. 2022.
- ^ „Forlán dona su camiseta al Museo del Athletic – Athletic Club de Bilbao”. athletic.elcorreo.com. Arhivirano iz originala 26. 10. 2022. g. Pristupljeno 29. 9. 2021.
- ^ Beresford, Jack. „Former Man Utd and Atletico Madrid striker Diego Forlan's Irish roots explored”. The Irish Post. Pristupljeno 29. 9. 2021.
- ^ „Diego Forlán, el cachavacha de Uruguay”. Apuntes de Rabona (na jeziku: španski). 18. 5. 2021. Pristupljeno 2. 4. 2022.
- ^ Mora y Araujo, Marcela (19. 6. 2010). „Forlan ushers Uruguay into new era”. Sports Illustrated. Pristupljeno 2. 7. 2010.
- ^ „Coti – Nunca Tendré – Maxi Rodriguez y Forlán”. Mazcue.com.ar. Arhivirano iz originala 4. 7. 2010. g. Pristupljeno 26. 6. 2010.
- ^ „Die 'Champions League' der Spielerfrauen”. Sport. MSN. 31. 5. 2010. Arhivirano iz originala 7. 11. 2009. g. Pristupljeno 26. 6. 2010.
- ^ Box-Turnbull, Greig (18. 6. 2011). „Diego Forlan's wedding to underwear model is called off”. Daily Mirror. Pristupljeno 24. 6. 2011.
- ^ „Diego forlan and wife paz cardoso”. MARCA English. 24. 9. 2018. Pristupljeno 25. 8. 2020.
- ^ Mitten, Andy (7. 8. 2019). „Manchester United cult hero Diego Forlan retires”. British GQ. Pristupljeno 25. 8. 2020.
- ^ „Diego Forlán y Paz Cardoso festejaron el primer añito de Luz en Hong Kong”. Subrayado. 17. 5. 2018. Pristupljeno 15. 10. 2018.
- ^ „Nació el tercer hijo de Diego Forlan y Paz Cardoso”. El Observador. 12. 2. 2019. Pristupljeno 22. 3. 2019.
Spoljašnje veze
[uredi | uredi izvor]- Dijego Forlan na sajtu Transfermarkt (jezik: engleski)
- Dijego Forlan na sajtu Soccerway (jezik: engleski)
- Rođeni 1979.
- Urugvajski fudbaleri
- Urugvajski fudbalski reprezentativci
- Fudbaleri Mančester junajteda
- Fudbaleri Viljareala
- Fudbaleri Atletiko Madrida
- Fudbaleri Intera
- Fudbaleri Internasionala
- Napadači u fudbalu
- Fudbaleri Independijentea
- Fudbaleri na Svetskom prvenstvu 2002.
- Fudbaleri na Svetskom prvenstvu 2010.
- Fudbaleri na Svetskom prvenstvu 2014.
- Fudbaleri na Kopa Americi 2004.
- Fudbaleri na Kopa Americi 2007.
- Fudbaleri na Kopa Americi 2011.