Цитадела (Гоцо)
Цитадела (Гоцо), Викторија | |
Место | Малта, |
---|---|
Историја | |
Основан | 1500 |
Цитадела (малт. Iċ-Ċittadella), такође позната као Кастело (малт. Il-Kastell), [а] је цитадела у Викторији на острву Гоцо, Малта. Област је била насељена још од бронзаног доба, а верује се да је место које сада заузима Цитадела била акропољ пунско - римског града Гаулоса или Glauconis Civitas.
Током средњег века, акропољ је претворен у замак који је служио као уточиште за становништво Гоцоа. Предграђе је почело да се развија изван његових зидина у 15. веку, а ово подручје сада чини историјско језгро Викторије. Одбрана замка је застарела до 16. века, а 1551. године османске снаге су напале Гоцо и опљачкале Цитаделу.
Велика реконструкција јужних зидова Цитаделе је предузета између 1599. и 1622. године, претварајући је у барутну тврђаву. Северни зидови су остали нетакнути, а данас су и даље углавном у средњовековном облику. Нова утврђења су била критикована у каснијим деценијама, а планови за рушење целе цитаделе више пута су прављени у 17. и 18. веку, али никада нису спроведени.
Цитадела је накратко била изложена борбама током француске инвазије и каснијег устанка 1798. године; у оба случаја тврђава се предала без веће борбе. Остала је војни објекат све док га Британци нису деактивирали 1. априла 1868.
Цитадела садржи цркве и друге историјске грађевине, укључујући и катедралу Успења, која је саграђена између 1697. и 1711. године на месту раније цркве. Цитадела је од 1998. године уврштена на привремену листу УНЕСКО-ве светске баштине Малте.
Историја
[уреди | уреди извор]Праисторија и антика
[уреди | уреди извор]Иако постоје само ограничени докази о остацима неолита у Цитадели или Викторији, вероватно је да је ово подручје било насељено још од каменог доба, с обзиром на његову величину и стратешки положај. Керамика откривена унутар Цитаделе сугерише да је то подручје било насеље у праисторији. Археолошки остаци, као што је грнчарија, показују да је локација Цитаделе дефинитивно била насељена током бронзаног доба, у фазама Тарксиен гробља и Борг ин-Надур малтешке праисторије. Силоси из бронзаног доба откривени су изван Цитаделе у 19. веку, што сугерише да је у том периоду насеље било веће од данашње цитаделе. [1]
Подручје Викторије је остало главно насеље на Гоцу током феничанског и римског периода, и постало је насеље познато као Гаулос или Glauconis Civitas. Град се састојао од акропоља на месту Цитаделе и утврђеног града у области коју сада заузима део Викторије. Каже се да је храм посвећен Јунони стајао на месту које сада заузима катедрала. Сачувало се неколико натписа и архитектонских фрагмената из Гаулоса, [2] [3] укључујући латински натпис из 2. века нове ере на блоку кречњака који је поново коришћен у главној капији Цитаделе. [4]
Откривени су остаци зидова који су могли чинити део пунско-римских утврђења Гаулоса. Године 1969. откривени су трагови масивних зидова током грађевинских радова у улици Main Gate (малт. Triq Putirjal), јужно од Цитаделе. [5] Још неки остаци откривени су у близини Цитаделе током археолошког ископавања 2017.[6]
Средњовековни период
[уреди | уреди извор]Током средњег века, римски град је напуштен, а акропољ је претворен у замак. Прво спомињање каструма Гоцо датира из 1241. Ђеновљани су га опљачкали 1274. године, а извештај о његовим утврђењима наручен је две године касније. У том тренутку, једна трећина становништва Гоца је живела у Цитадели или око ње, а становници острва су морали да проведу ноћ у цитадели. Крајем 13. века у Цитадели су били смештени племићи са Сицилије и континенталне Италије који су представљали грофа од Малте. Цитадела је средином 14. века названа terra, а административни савет познат као Università основан је 1350. [7] У једном тестаменту из 1299. звао се castri Gaudisii.[8]
Временом је Цитадела постала премала за растућу популацију, а до 15. века почело је да се развија предграђе Рабат на месту римског града. [б] Ово насеље је било окружено зидом са три капије познатим као Putirjal, Bieb il-Għajn и Bieb il-Għarb. [10] У том тренутку Малтом и Гоцом је владала круна Арагона, а утврђења Цитаделе су ојачана.[11] Из овог периода потичу и најстарији сачувани делови зидина.[12]
Владавина хоспиталаца
[уреди | уреди извор]Цар Карло V предао је Малту и Гоцо Реду Светог Јована 1530. године. Ред је био у стању непрекидног рата против Османског царства, које га је протерало из његове претходне базе на Родосу 1522. У то време Цитадела је још увек била средњовековни замак и пружала је уточиште Гоцитанцима током напада Османлија или Бербера.Грешка код цитирања: Почетка ознака <ref>
није исправно обликована или садржи неисправан назив Највећи напад на Цитаделу догодио се у јулу 1551. године, када су велике османске снаге, предвођене адмиралом Синан-пашом, напале Гоцо и опколиле Цитаделу. Гувернер Гелатиан де Сеса је понудио услове за предају, али су они одбијени и замак је пао у року од неколико дана. Замак је тада опљачкан, а већина од 6.000 Гоцитанаца, који су се ту склонили, одведени су као робови. Напад је оставио замак у рушевинама, али је убрзо обновљен, иако у почетку није било напора да се модернизује.[13]
Цитадела је била неоштећена током Велике опсаде Малте 1565. године. Иако је било предлога да се замак сруши и да се његови становници евакуишу на Сицилију, замак је имао важну улогу током опсаде, јер је одржавао комуникацијску везу између опкољеног Биргуа и хришћанских бродова, а такође је извештавао Ред о отоманским покретима. [14] Након опсаде, велики мајстор Жан де ла Валет и војни инжењер Франческо Лапарели посетили су Цитаделу како би је модернизовали, али ништа се није реализовало пошто је у то време Ред био заузет изградњом своје нове престонице Валете на копну Малте. Цитаделу су поново напали корсари 1583. [15]
Године 1599. започела је велика реконструкција Цитаделе, према нацртима војног инжењера Ђованија Риналдинија и под управом Виторија Касара. Јужне зидине града су потпуно обновљене као утврђене зидине са једним бастионом и два полу-бастиона повезана зидовима, заједно са два унутрашња бастиона - кавалира, ровом и помоћним објектима.[13] Делове северних зидина такође су обновили хоспиталци, иако су задржали средњовековни облик.Грешка код цитирања: Почетка ознака <ref>
није исправно обликована или садржи неисправан назив Зидови који окружују предграђе Рабат вероватно су у том тренутку срушени. Реконструкција по Риналдинијевим и Касаровим нацртима завршена је око 1622. [16]
Становништво Гоцоа остајало је унутар зидина Цитаделе између сумрака и зоре све док овај полицијски час није укинут 15. априла 1637.[17] Замак је остао једино утврђено уточиште од напада за становнике острва све док није изграђена тврђава Шамбре средином 18. века.[18]
Убрзо након што је реконструкција завршена, одбрана Цитаделе је поново била критикована. 1640-их година направљени су планови за рушење цитаделе и изградњу нове тврђаве у Марсалфорну, али рушење никада није обављено.[19] Инжењер Антонио Маурицио Валперга је предложио да се обнови зид око предграђа и додатно ојача Цитадела, али за овај предлог није било средстава. [20]
Почетком 18. века Цитадела је преузела улогу тврђаве, са значајним делом њених кућа које су пропале или су биле у лошем стању. Напад на Гоцо догодио се 1708. године, а 1715. је инжењер Луј Франсоа д'Обиње де Тиње дао исте предлоге као Валперга, али недостатак средстава је спречио извођење било каквих радова. [20]
Француска окупација и британска владавина
[уреди | уреди извор]Дана 10. јуна 1798. године, Французи су извршили инвазију на Малтешка острва. Трупе предвођене Жаном Ренијером искрцале су се у близини Рамле у раним поподневним сатима, а део 95. полубригаде је кренуо ка Цитадели. Тврђава је издржала неко време, али је до ноћи пала у руке освајача.[21] Инвазију је пратила француска војна окупација, али је у року од три месеца незадовољство становништва довело до побуне на главном острву Малте. Гоцитанци су се побунили 3. септембра, а француски гарнизон се повукао у Цитаделу, све док нису капитулирали 28. октобра након преговора. Дан касније, Британци су пренели контролу над Цитаделом на Гоцитанце, који су успоставили привремену владу коју је предводио Саверио Касар и накратко управљали острвом као независном државом La Nazione Gozitana.[22]
Када је аквадукт Гоцо изграђен између 1839. и 1843. године, у јарку Цитаделе изграђен је резервоар за воду.Грешка код цитирања: Почетка ознака <ref>
није исправно обликована или садржи неисправан назив У близини резервоара изграђен је и комеморативни обелиск.[23] Пут који води од it-Tokk-а до Цитаделе изграђен је 1854. године, омогућавајући лакши приступ утврђеном граду. [24] Краљевски малтешки пук је преместио своје седиште на Гоцоу из Цитаделе у Форт Шамбре 1856. године, а утврђења Цитаделе су Британци повукли из употребе 1. априла 1868.[25] Утврђења Цитаделе и порушене зграде у граду уврштене су на Листу антиквитета 1925.[26] Током Другог светског рата, склоништа од ваздушних напада ископана су испод бастиона Цитаделе.[27]
Новија историја
[уреди | уреди извор]Утврђења Цитаделе, укључујући део средњовековне ограде, су нетакнута. Јужни део града, где се налазе катедрала и други објекти, је у добром стању, али су зграде у северном делу већим делом у рушевинама. Већина ових рушевина датира из средњег века и садрже археолошке наслаге. Од 1998. године, цитадела је укључена на привремену листу УНЕСКО-ве Светске баштине.[28]
Године 2006. направљени су први планови за обнову Цитаделе, као део пројекта који је укључивао и рестаурацију утврђења Валете, Биргуа и Мдине на копненој Малти.[29] Обнова Цитаделе се састојала од два пројекта који су суфинансирани из Европског фонда за регионални развој. Први је био усмерен на стабилизацију и консолидацију утврђења и темељних стена које леже у њима, а започет је 2008.[30][31] Овај пројекат је предузела Јединица за рестаурацију и коштао је око 7 милиона евра.
Други пројекат је предузело Министарство за Гоцо између 2014. и 2016. године по цени од 14 милиона евра. Фасаде главних зграда у Цитадели су обновљене, док је рушевине преузела влада и очишћене су и консолидоване. Трг и улице су поплочане, а јарак је саниран као простор за одмор. Продор у бастионима је затворен вратима, а предузете су мере приступачности и безбедности. Резервоар из 19. века у јарку је такође претворен у центар за посетиоце.[32][33] Обновљена Цитадела је свечано отворена 30. јуна 2016.[34] Центар за посетиоце Цитадела освојио је више домаћих и међународних награда од свог отварања.[32][35][36]
Током рестаурације откривени су различити архитектонски елементи и археолошки остаци. Мала грађевина која се састоји од два сета камена у кружним распоредима откривена је на Катедралном тргу у децембру 2014. Њена старост и намена су непознати.[37][38] Силоси из бронзаног доба су такође поново откривени. Током рестаураторских радова поново су откривени и делови утврђења Хоспиталаца који су били заклоњени британским интервенцијама средином 19. века. То укључује рампу са покретним мостом који је служио као првобитни улаз у тврђаву, и луку - пристаниште у боку бастиона Светог Михаила.[39][40] Археолошка открића су уграђена у коначни дизајн пројекта.
Архитектура
[уреди | уреди извор]Цитадела је изграђена на рту са погледом на данашњи град Викторију. Ова локација је првобитно одабрана јер је то природно одбрамбено брдо, доминира околним сеоским крајевима и има поглед на велике делове обале.
Утврђења
[уреди | уреди извор]Утврђења Цитаделе се састоје од полукружне линије утврђења на северном крају града и бастиона повезаних заједно са зидовима на југу. Северни зидови су изграђени на ободу природног платоа, па су били тешки за нападање. Првобитно су изграђени у 15. веку, иако су велике делове зидова обновили хоспиталци или су обновљени у модерно доба. Северни зидови обухватају остатке срушене средњовековне зидне куле, блокирани излаз за луку,[41] осматрачницу и неке зазидане прозоре.[42] Зидане оплате су изграђене у удубљењима унутар литице испод северних зидова.[43]
Јужни периметар града састоји се од зида бастиона из 17. века који су саградили хоспиталци. На крајњем јужном крају града изграђен је велики бастион у облику врха стреле, познат као бастион Светог Михаила, док се два полубастиона – полубастион Светог Мартина и полубастион Светог Јована – налазе на западном и источном крају града. Стражарске куле са равним кровом су изграђене на истуреном делу сваког полубастиона.[44][45] Бастион Светог Михаила је такође имао стражарску кулу али ју је 1858. године заменила кула са сатом.[46] Мали магацин за барут се налази на споју између полубастиона Светог Јована и средњовековног зида.[47]
Бастиони су међусобно повезани зидовима (завесе). Она између полубастиона Светог Мартина и бастиона Светог Михаила садржи Главну капију,[48] модеран лучни отвор и кулу са сатом.[49] Зид између бастиона Светог Михаила и полубастиона Светог Јована познат је као Завеса Светог Филипа [50], а његов горњи део садржи отворе налик прорезима који се отварају у низ магацина који се данас користе као занатске радње. Ове просторије подржавају шеталиште дуж бедема.[51][52]
Кавалири су такође изграђени близу сваког полубастиона. Кавалир Светог Мартина се налази између средњовековног зида и полубастиона Светог Мартина и само је делимично нетакнут, јер су му горњи делови срушени.[53][54] Кавалир Светог Јована, који се налази у близини полубастиона Светог Јована и задњег дела катедрале, завршен је 1614. године. На његовом крову је 1701. године изграђена самостојећа соба за складиштење барута.[55]
Петоугаона артиљеријска батерија је смештена испод зидина на најисточнијем крају тврђаве, близу полубастиона Светог Јована.[56] Јужни обод Цитаделе је окружен јарком, који се првобитно простирао од полубастиона Светог Мартина до батерије, али сада почиње од Бастиона Светог Михаила због измена из 19. века.[57] Пут са једним проширењем пролази дуж рова.[58] Стрма гласија се налазила изван наткривеног пута, али је она разграђена.[13] Мали троугласти равелин стоји близу улаза у град, али је изгубио већину своје оригиналне камене конструкције и претворен је у башту, изгубивши притом своју препознатљивост као део тврђаве.[59]
Цркве
[уреди | уреди извор]Једна од главних знаменитости у Цитадели је Катедрала Успења Господњег, која је седиште римокатоличке бискупије Гоцо. Према предању, налази се на месту римског храма посвећеног Јунони, који је на крају претворен у хришћанску цркву посвећену Девици Марији. Верује се да је катедрала уништена након што су малтешка острва пала под владавину Арапа. Друга црква је саграђена у средњем веку, а први помени парохијске цркве у Цитадели датирају из 13. века. Ова црква је проширена у 15. и 16. веку, а оштећена је у нападу 1551. године, иако је поправљена за неколико година. Зграда је оштећена током земљотреса на Сицилији 1693. године, а затим је срушена да би се направио простор за садашњу грађевину, која је барокна зграда изграђена између 1697. и 1711. године по нацрту Лоренца Гафе,[60] малтешког архитекте који је такође изградио Катедралу Мдине на копну Малте. Током изградње пронађени су опсежни остаци римског храма,[61] а неки остаци из овог доба још увек опстају испод катедрале.[62] Црква је постала катедрала оснивањем епархије Гоцо 1864. године. Данас је зграда најпознатија по изузетној Trompe-l'œil (илузији) на њеној таваници, која приказује унутрашњост куполе која никада није изграђена.[63] Ово је насликао сицилијански уметник Антонио Мануеле.[64] У малој згради иза катедрале налази се Музеј катедрале.[65]
Унутар Цитаделе налазе се и две капеле. Капела Светог Јосифа, позната као ta' fuq is-sur („на бастионима“), првобитно је изграђена око 11. века, а посвећена је Светом Николи. Садашња зграда је саграђена 1625. године, вероватно по нацрту Виторија Касара, и можда садржи делове првобитне капеле.[66]
Друга капела је посвећена Светој Варвари, а позната је као „у зидинама“. На њеном месту је првобитно била капела посвећена Јовану Крститељу, али је она обесвећена 1575. Локалитет је 1598. године дат Братству Свете Варваре, које је изградило постојећу капелу почетком 17. века, за време магистратуре Алофа де Вињакура и отприлике у исто време када су утврђења била реконструисана. Ова капела је припојена катедрали.[67]
Друге капеле посвећене Архиђакону Лаврентију и нашем Спаситељу постојале су у оквиру Цитаделе током средњег века. Оне су обесвећене након посете инквизитора Пјетра Дусине 1575. године, а до данас није сачуван ниједан остатак.[68]
Остале зграде
[уреди | уреди извор]На главном тргу Цитаделе, који је познат као Pjazza tal-Katidral (Трг катедрале), налазе се судови. Они су смештени у две зграде, од којих је једна била наменски изграђена као зграда суда, а друга, која је раније била Гувернерова палата,[69] саграђена је почетком 17. века.[70] Насупрот Гувернеровој палати налази се Владичанска палата.[71] Поред капеле Светог Јосифа налази се стамбена палата коју је саградио бискуп Балдасар Каљарес 1620. године.[72] Фонтана уз зид је сећање на именовање града Викторије, по тадашњој краљици Велике Британије, 10. јуна 1887.[73]
Следеће зграде су сада отворене за јавност као музеји:
- Стари затвор, који се налази иза судова, коришћен је као затвор од 16. века до 1962. године. Садржи добро очуване затворске ћелије и друге изложбе.[74]
- Музеј природе Гоцо, који је посвећен географији, геологији и природним наукама Гоца. Налази се у оквиру групе кућа из 17. века које су понекад коришћене као гостионица.[75][76]
- Археолошки музеј Гоцо, који је посвећен историји Гоцитанаца од праисторијског до средњовековног периода,[77] налази се у оквиру куће из 17. века која је првобитно била позната као Кућа Бонди.[78]
- Историјска кућа Гран Кастело, која је посвећена фолклору Гоцитанаца. Смештена је у групи кућа из раног 16. века.[79]
Ова четири музеја води Национална агенција баштине Малте.[80]
Види још
[уреди | уреди извор]Напомене
[уреди | уреди извор]- ^ Also known by variants of these names, including Citadel or Gran Castello.
- ^ The name Rabat originally referred to the historic centre of the main town on Gozo, excluding the Cittadella. In 1887 Rabat was merged with the Cittadella and surrounding neighbourhoods to form the city of Victoria. Today the name Rabat is used to refer to the entire city of Victoria in the Maltese language.[9]
Референце
[уреди | уреди извор]- ^ MEPA 2012, стр. 28–29.
- ^ MEPA 2012, стр. 30.
- ^ Pericciuoli Borzesi, Giuseppe (1830). The historical guide to the island of Malta and its dependencies. Malta: Government Press. стр. 83—84.
- ^ MEPA 2012, стр. 192.
- ^ MEPA 2012, стр. 34.
- ^ Carabott, Sarah (11. 5. 2017). „Ancient walls uncovered just outside Ċittadella”. Times of Malta. Архивирано из оригинала 12. 5. 2017. г.
- ^ MEPA 2012, стр. 37–38.
- ^ Mizzi, Pawlu (19. 12. 1993). „Tagħrif dwar il-belt il-qadima t'Għawdex (2)” (PDF). il-Mument - il-Hadd. стр. 34. Приступљено 13. 6. 2020.
- ^ Grech, Joseph (8. 6. 2018). „Victoria or Rabat t'Għawdex – what's in a name?”. Times of Malta. Архивирано из оригинала 12. 6. 2018. г.
- ^ MEPA 2012, стр. 44.
- ^ Cassar, George (2014). „Defending a Mediterranean island outpost of the Spanish Empire – the case of Malta”. Sacra Militia (13): 59—68.
- ^ Cocks, Joanne (10. 12. 2012). „Gozo's Cittadella getting €6m restoration”. Times of Malta. Архивирано из оригинала 24. 11. 2016. г.
- ^ а б в „Cittadella” (PDF). National Inventory of the Cultural Property of the Maltese Islands. 28. 6. 2013. Архивирано из оригинала 13. 07. 2016. г. Приступљено 07. 04. 2022.
- ^ MEPA 2012, стр. 42–43.
- ^ MEPA 2012, стр. 43.
- ^ MEPA 2012, стр. 43–44.
- ^ „History”. Victoria Local Council. Архивирано из оригинала 19. 9. 2018. г.
- ^ Buhagiar, Konrad; Cassar, JoAnn (2003). „Fort Chambray: The genesis and realization of a project in eighteenth-century Malta” (PDF). Melita Historica. 13 (4): 347—364. Архивирано из оригинала (PDF) 22. 3. 2016. г.
- ^ „Restoration of the Cittadella”. MilitaryArchitecture.com. Архивирано из оригинала 16. 5. 2016. г. Приступљено 6. 3. 2015.
- ^ а б MEPA 2012, стр. 45–46.
- ^ Hardman, William (1909). „Chapter VII – Attack and Capture of Malta by the French”. A history of Malta during the period of the French and British occupations, 1798–1815. London: Longmans, Green & Co. стр. 47.
- ^ Schiavone, Michael J. (2009). Dictionary of Maltese Biographies A–F. Malta: Publikazzjonijiet Indipendenza. стр. 533—534. ISBN 9789993291329.
- ^ Rix, Juliet (2013). Malta and Gozo. Bradt Travel Guides. стр. 290. ISBN 9781841624525.
- ^ MEPA 2012, стр. 47.
- ^ „1868–2018; 150 years as a non-active fortress” (PDF). Heritage Malta. Архивирано из оригинала (PDF) 4. 10. 2018. г.
- ^ „Protection of Antiquities Regulations 21st November, 1932 Government Notice 402 of 1932, as Amended by Government Notices 127 of 1935 and 338 of 1939.”. Malta Environment and Planning Authority. Архивирано из оригинала 19. 4. 2016. г.
- ^ Amaira, Ruth (3. 2. 2018). „Restoration of war-time shelters under The Cittadella and "Il-Loġġa tal-Palju" in Gozo”. TVM. Архивирано из оригинала 4. 10. 2018. г.
- ^ „Cittadella (Victoria – Gozo)”. UNESCO Tentative List. Архивирано из оригинала 30. 4. 2016. г.
- ^ Zammit, Ninu (12. 12. 2006). „Restoration of forts and fortifications”. Times of Malta. Архивирано из оригинала 3. 3. 2016. г.
- ^ „Ambitious Citadel restoration project”. Times of Malta. 10. 8. 2008. Архивирано из оригинала 24. 11. 2016. г.
- ^ Cocks, Joanne (10. 12. 2012). „Gozo's Cittadella getting €6m restoration”. Times of Malta. Архивирано из оригинала 24. 11. 2016. г.
- ^ а б „Cittadella Visitor Experience wins Prix d'Honneur in Major Regeneration Project category”. The Malta Independent. 22. 1. 2017. Архивирано из оригинала 31. 12. 2017. г.
- ^ „Cittadella Visitors' Centre”. Sarner International. Архивирано из оригинала 26. 8. 2018. г.
- ^ „PM inaugurates Gozo Citadella restoration project”. TVM. 30. 6. 2016. Архивирано из оригинала 12. 11. 2016. г.
- ^ „Ċittadella visitors' centre wins international award”. Times of Malta. 15. 7. 2017. Архивирано из оригинала 4. 10. 2018. г.
- ^ „Gozo's Cittadella Visitors' Centre receives prestigious award”. TVM. 8. 4. 2018. Архивирано из оригинала 4. 10. 2018. г.
- ^ Barry, Duncan (11. 12. 2014). „Cittadella: Discovery in Cathedral Square; age, use of structure still to be determined”. The Malta Independent.
- ^ „Archaeologists study discovery at Gozo cathedral square”. Times of Malta. 11. 12. 2014. Архивирано из оригинала 14. 8. 2015. г.
- ^ Dalli, Kim (21. 6. 2014). „Original entrance to Gozo Citadel exposed”. Times of Malta. Архивирано из оригинала 24. 11. 2016. г.
- ^ Spiteri, Stephen C. (14. 7. 2014). „Unearthed features at the Cittadella”. MilitaryArchitecture.com. Архивирано из оригинала 14. 5. 2017. г.
- ^ „Medieval sally-port on north enceinte – Cittadella” (PDF). National Inventory of the Cultural Property of the Maltese Islands. 28. 6. 2013. Архивирано из оригинала (PDF) 24. 1. 2016. г.
- ^ „Medieval enceinte – Cittadella” (PDF). National Inventory of the Cultural Property of the Maltese Islands. 28. 6. 2013. Архивирано из оригинала 13. 07. 2015. г. Приступљено 07. 04. 2022.
- ^ „Masonry revetments along the foot of the cliff face – Cittadella” (PDF). National Inventory of the Cultural Property of the Maltese Islands. 28. 6. 2013. Архивирано из оригинала (PDF) 13. 7. 2016. г.
- ^ „St Martin Demi-bastion – Cittadella” (PDF). National Inventory of the Cultural Property of the Maltese Islands. 28. 6. 2013. Архивирано из оригинала (PDF) 13. 7. 2015. г.
- ^ „St John Demi-Bastion – Cittadella” (PDF). National Inventory of the Cultural Property of the Maltese Islands. 28. 6. 2013. Архивирано из оригинала (PDF) 14. 7. 2015. г.
- ^ „St Michael Bastion – Cittadella” (PDF). National Inventory of the Cultural Property of the Maltese Islands. 28. 6. 2013. Архивирано из оригинала (PDF) 13. 7. 2015. г.
- ^ „Gunpowder Magazine – Cittadella” (PDF). National Inventory of the Cultural Property of the Maltese Islands. 28. 6. 2013. Архивирано из оригинала (PDF) 13. 7. 2016. г.
- ^ „Main gate – Cittadella” (PDF). National Inventory of the Cultural Property of the Maltese Islands. 28. 6. 2013. Архивирано из оригинала (PDF) 13. 7. 2016. г.
- ^ „Curtain wall linking St Martin Demi-bastion to St Michael Bastion – Cittadella” (PDF). National Inventory of the Cultural Property of the Maltese Islands. 28. 6. 2013. Архивирано из оригинала (PDF) 13. 7. 2016. г.
- ^ MEPA 2012, стр. 236–237.
- ^ „Curtain wall linking St John Demi-bastion to St Michael Bastion – Cittadella” (PDF). National Inventory of the Cultural Property of the Maltese Islands. 28. 6. 2013. Архивирано из оригинала (PDF) 13. 7. 2016. г.
- ^ „Magazines (Craft Shop)” (PDF). National Inventory of the Cultural Property of the Maltese Islands. 28. 12. 2012. Архивирано из оригинала (PDF) 13. 7. 2016. г.
- ^ Spiteri, Stephen C. (2013). „In Defence of the Coast (I) – The Bastioned Towers”. Arx – International Journal of Military Architecture and Fortification (3): 70—74. Архивирано из оригинала 15. 9. 2017. г. Приступљено 26. 4. 2015.
- ^ „St Martin Cavalier – Cittadella” (PDF). National Inventory of the Cultural Property of the Maltese Islands. 28. 6. 2013. Архивирано из оригинала (PDF) 13. 7. 2015. г.
- ^ „St John Cavalier – Cittadella” (PDF). National Inventory of the Cultural Property of the Maltese Islands. 28. 6. 2013. Архивирано из оригинала (PDF) 13. 7. 2015. г.
- ^ „Low Battery – Cittadella” (PDF). National Inventory of the Cultural Property of the Maltese Islands. 28. 6. 2013. Архивирано из оригинала (PDF) 13. 7. 2015. г.
- ^ „Ditch – Cittadella” (PDF). National Inventory of the Cultural Property of the Maltese Islands. 28. 6. 2013. Архивирано из оригинала 15. 11. 2015. г. Приступљено 07. 04. 2022.
- ^ „Covertway – Cittadella” (PDF). National Inventory of the Cultural Property of the Maltese Islands. 28. 6. 2013. Архивирано из оригинала (PDF) 13. 7. 2016. г.
- ^ „Ravelin – Cittadella” (PDF). National Inventory of the Cultural Property of the Maltese Islands. 28. 6. 2013. Архивирано из оригинала (PDF) 14. 7. 2015. г.
- ^ „Cathedral of the Assumption of the Madonna” (PDF). National Inventory of the Cultural Property of the Maltese Islands. 27. 8. 2012. Архивирано из оригинала (PDF) 18. 8. 2016. г.
- ^ Bonanno, Anthony (2005). Malta: Phoenician, Punic, and Roman. Midsea Books. стр. 344. ISBN 9789993270355.
- ^ Mallia, Steve (22. 12. 2003). „Roman wall unearthed at Gozo cathedral”. Times of Malta. Архивирано из оригинала 4. 3. 2016. г.
- ^ Chambry, D.; Trump, David H. (1978). Malta. Nagel Publishers. стр. 173. ISBN 9782826307112.
- ^ Bezzina, Joseph (16. 8. 2009). „Trompe l'oeil at Gozo Cathedral”. Times of Malta. Архивирано из оригинала 5. 6. 2017. г.
- ^ „Cathedral Museum” (PDF). National Inventory of the Cultural Property of the Maltese Islands. 28. 12. 2012. Архивирано из оригинала (PDF) 22. 8. 2016. г.
- ^ „Church of St Joseph” (PDF). National Inventory of the Cultural Property of the Maltese Islands. 27. 8. 2012. Архивирано из оригинала (PDF) 21. 8. 2016. г.
- ^ „Church of Sta Barbara” (PDF). National Inventory of the Cultural Property of the Maltese Islands. 27. 8. 2012. Архивирано из оригинала (PDF) 19. 8. 2016. г.
- ^ Scerri, John. „Rabat (Victoria)”. malta-canada.com. Архивирано из оригинала 24. 12. 2016. г.
- ^ „Law Courts” (PDF). National Inventory of the Cultural Property of the Maltese Islands. 28. 12. 2012. Архивирано из оригинала (PDF) 19. 8. 2016. г.
- ^ „The Courts”. The Judiciary of Malta. Архивирано из оригинала 17. 10. 2016. г.
- ^ „Bishop's Palace” (PDF). National Inventory of the Cultural Property of the Maltese Islands. 28. 12. 2012. Архивирано из оригинала (PDF) 22. 8. 2016. г.
- ^ „Cagliares Palace” (PDF). National Inventory of the Cultural Property of the Maltese Islands. 28. 12. 2012. Архивирано из оригинала (PDF) 18. 8. 2016. г.
- ^ „Attard, G. G. (2019, May 19). Victoria Regina et Imperatrix – 200 years from her birth. The Sunday Times of Malta, pp. 56-57.” (PDF).
- ^ „Old Prison”. Heritage Malta. Архивирано из оригинала 3. 9. 2018. г.
- ^ „Natural Science Museum” (PDF). National Inventory of the Cultural Property of the Maltese Islands. 28. 12. 2012. Архивирано из оригинала (PDF) 18. 8. 2016. г.
- ^ „Gozo Nature Museum”. Heritage Malta. Архивирано из оригинала 3. 9. 2018. г.
- ^ „Gozo Museum of Archaeology”. Heritage Malta. Архивирано из оригинала 3. 9. 2018. г.
- ^ „Archaeology Museum” (PDF). National Inventory of the Cultural Property of the Maltese Islands. 28. 12. 2012. Архивирано из оригинала (PDF) 22. 8. 2016. г.
- ^ „Gran Castello Historic House”. Heritage Malta. Архивирано из оригинала 3. 9. 2018. г.
- ^ „Malta's National Museums & Sites”. Heritage Malta. Архивирано из оригинала 26. 7. 2017. г.
Литература
[уреди | уреди извор]- „Environmental Planning Statement for the Creation of Stabilised Slopes and Car Parking at Rabat, Gozo – Responses to MEPA and other stakeholders' comments” (PDF). Malta Environment and Planning Authority. Fgura. август 2012. Архивирано из оригинала (PDF) 29. 3. 2015. г.
Додатна литература
[уреди | уреди извор]- Spiteri, Stephen C. (2001). Fortresses of the Knights. Book Distributors Limited. ISBN 9789990972061.
- Vella, Godwin (2011). The Gran Castello at Rabat, Gozo: an appreciation of the civil architectural legacy. Wirt Għawdex. ISBN 9789995700393.
Спољашње везе
[уреди | уреди извор]Медији везани за чланак Цитадела на Викимедијиној остави