Драготин
Драготин Προμαχώνας | |
Страна | |
---|---|
Област | Централна Македония |
Дем | Синтика |
Географска област | Санданско-Петричка котловина |
Площ | 42,212 km²[1] |
Надм. височина | 193 m |
Население | 252 души (2001) 5,97 души/km² |
Драготин (понякога Дервишбейов чифлик, на гръцки: Προμαχώνας, Промахонас, катаревуса: Προμαχών, Промахон, до 1927 година Δραγοτίν, Драготин[2]) е село в Гърция, дем Синтика на област Централна Македония с 252 жители (2001).
География
[редактиране | редактиране на кода]Драготин е разположено в Санданско-Петричката котловина на 32 километра северно от град Сяр (Серес) и на 16 километра северно от Валовища (Сидирокастро) в северното подножие на Сенгелската планина (Ангистро или Цингели) на границата с България. Западно от селото тече река Струма, която на юг от него навлиза в Рупелския пролом. До селото е граничният контролно-пропускателен пункт Кулата-Промахон.
История
[редактиране | редактиране на кода]Древност
[редактиране | редактиране на кода]Драготин е старо село. На 3,5 километра северозападно от селото в местността Кременица от двете страни на българо-гръцка граница е разкрито къснонеолитното селище Промахон-Тополница.
Според Константин Иречек името напомня „Драгота войвода, който през 1246 година предал на императора Ватацеса гр. Серес“.[3] С името Драгота свързва етимологията на селото и българският учен Йордан Н. Иванов.[4] „Българският етимологичен речник“ свързва етимологията на името с прилагателното драг.[5]
В Османската империя
[редактиране | редактиране на кода]В края на XIX век Драготин е малко българско чифлишко село, спадащо към Демирхисарската каза на Серски санджак. В „Етнография на вилаетите Адрианопол, Монастир и Салоника“, издадена в Константинопол в 1878 година и отразяваща статистиката на населението от 1873 Драготин (Dragotine) е посочено като село с 60 домакинства с 200 жители българи.[6] Според статистиката на Васил Кънчов („Македония. Етнография и статистика“) в 1900 година в Драготин живеят 110 българи.[7]
Всички жители на селото са под върховенството на Българската екзархия. По данни на секретаря на екзархията Димитър Мишев („La Macédoine et sa Population Chrétienne“) в 1905 година в Драготин има 200 българи екзархисти.[8]
При избухването на Балканската война в 1912 година един човек от Драготин е доброволец в Македоно-одринското опълчение.[9]
В Гърция
[редактиране | редактиране на кода]През Балканската война селото е освободено от Седма пехотна рилска дивизия на българската армия, но след Междусъюзническата война от 1913 година остава в пределите на Гърция. Българското население на Драготин се изселва и на негово място през 20-те години са заселени гърци бежанци от Турция след Малоазийската Катастрофа. В околностите на селото е имало още две села – Капнотопос и Рупел. Според преброяването от 1928 година Драготин е изцяло бежанско село с 18 бежански семейства и 70 души (според други данни – 463).[10]
Преди Втората световна война населението достига 1528 души, но при обявяването на войната между Гърция и Италия селото и близките две села са евакуирани. След изгонването на германците и по време на Гражданската война те са били изселени (другите две села изцяло) и в селото са останали 245 души. Според националното преброяване от 1961 г. селото е имало 416 жители.
В 1927 година е прекръстено на Промахон, в превод бойница.[11]
Име | Име | Ново име | Ново име | Описание |
---|---|---|---|---|
Зандантьо[12] | Ζιντανί | Мавротопос | Μαυρότοπος[13] | следи от постройка с дебели железни вериги, висящи от стените Ю от Рупел; според преданието е стара крепост-зандан[12] |
Чона[14] или Чоно[14] | Τσόνα | Ангати | Άγκάθι[13] | западен клон на Сенгелската планина, чиито разклонения се спускат над Струма[14] (520 m);[15] членувано от изчезналото чон, чонка, „човка“ във връзка с острите зъбери или по личното име Чоно[14] |
Арнаут | Άρναούτ | Арванити Рема | Αρβανίτη Ρέμα[13] | река |
Каракитук[16] | Καρακιτοκ | Маврокорфи | Μαυροκορφή[13] | ниви[16] и възвишение (587 m)[15] в Сенгелската планина И от Рупел[15][16] |
Ушите[14][15][17] | Ούσίτα | Апортитон | Άπόρθητον[13] | два чукара в Сенгелската планина[14] Ю от Драготин над Рупелския пролом[15] (247 m),[17] между които минава пътят за Караташ; името е във връзка със земните форми[14] |
Рупел | Όχυρόν Ρούμπελ | Охирон Рупел | Όχυρον Ρούπελ[13] | укрепление край изоставеното село Рупел |
Тепелар[15] | Τεπελάρ | Корифи | Κορυφή[13] | връх в Сенгелската планина ЮИ от Рупел (887,7 m)[15] |
Ескидже[15] | Έσκιτζή | Халасмата | Χαλάσματα[13] | бивше село И от Драготин[15] |
Личности
[редактиране | редактиране на кода]- Родени в Драготин
Атанас Георгиев (1885 – ?), македоно-одрински опълченец, четата на Георги Занков, Четвърта рота на Четвърта битолска дружина, носител на орден „За храброст“ IV степен[18]
Георги Велев Тасев (1866 - след 1943), български революционер, местен ръководител на ВМОРО
Бележки
[редактиране | редактиране на кода]- ↑ dlib.statistics.gr
- ↑ Μετονομασίες των Οικισμών της Ελλάδας // Πανδέκτης: Name Changes of Settlements in Greece. Посетен на 12 април 2021 г.
- ↑ Иречек, Константин. История на българите. Търново, 1886. с. 351.
- ↑ Иванов, Йордан Н. Местните имена между долна Струма и долна Места : принос към проучването на българската топонимия в Беломорието. София, Издателство на Българската академия на науките, 1982. с. 117 -118.
- ↑ Георгиев, Владимир и др. Български етимологичен речник, Том I (А — З). София, Издателство на Българската академия на науките, 1971. с. 222.
- ↑ Македония и Одринско: Статистика на населението от 1873 г. София, Македонски научен институт – София, Македонска библиотека № 33, 1995. ISBN 954-8187-21-3. с. 139.
- ↑ Кѫнчовъ, Василъ. Македония. Етнография и статистика. София, Българското книжовно дружество, 1900. ISBN 954430424X. с. 184.
- ↑ Brancoff, D. M. La Macédoine et sa Population Chrétienne : Avec deux cartes etnographiques. Paris, Librarie Plon, Plon-Nourrit et Cie, Imprimeurs-Éditeurs, 1905. p. 188 – 189. (на френски)
- ↑ Македоно-одринското опълчение 1912 - 1913 г.: Личен състав по документи на Дирекция „Централен военен архив“. София, Главно управление на архивите, Дирекция „Централен военен архив“ В. Търново, Архивни справочници № 9, 2006. ISBN 954-9800-52-0. с. 147 и 844.
- ↑ Κατάλογος των προσφυγικών συνοικισμών της Μακεδονίας σύμφωνα με τα στοιχεία της Επιτροπής Αποκαταστάσεως Προσφύγων (ΕΑΠ) έτος 1928, архив на оригинала от 30 юни 2012, https://archive.is/20120630054150/www.freewebs.com/onoma/eap.htm, посетен на 30 юни 2012
- ↑ Δημήτρης Λιθοξόου. Μετονομασίες των οικισμών της Μακεδονίας 1919 – 1971, архив на оригинала от 30 юни 2012, https://archive.is/20120630054156/www.freewebs.com/onoma/met.htm, посетен на 30 юни 2012
- ↑ а б Иванов, Йордан Н. Местните имена между долна Струма и долна Места : принос към проучването на българската топонимия в Беломорието. София, Издателство на Българската академия на науките, 1982. с. 125.
- ↑ а б в г д е ж з Β. Διάταγμα ΥΠ' Αριθ. 427. Περὶ μετονομασίας συνοικισμὤν, κοινοτήτων καὶ θέσεων // Εφημερίς της Κυβερνήσεως του Βασιλείου της Ελλάδος Τεύχος Πρώτον (Αριθμός Φύλλου 146). Εν Αθήναις, Ἐκ τοῦ Εθνικού Τυπογραφείου, 6 Ιουλίου 1968. σ. 1045. (на гръцки)
- ↑ а б в г д е ж Иванов, Йордан Н. Местните имена между долна Струма и долна Места : принос към проучването на българската топонимия в Беломорието. София, Издателство на Българската академия на науките, 1982. с. 210.
- ↑ а б в г д е ж з и По топографска карта М1:50 000, издание 1980-1985 „Генеральный штаб“.
- ↑ а б в Иванов, Йордан Н. Местните имена между долна Струма и долна Места : принос към проучването на българската топонимия в Беломорието. София, Издателство на Българската академия на науките, 1982. с. 135.
- ↑ а б Serrai GSGS (Series); 4439. 1st ed. Lambert conical orthomorphic spheroid Bessel proj. Prime meridians: Greenwich and Athens. "Reproduced from M.D.R. London, War Office, 1944.
- ↑ Македоно-одринското опълчение 1912 - 1913 г.: Личен състав по документи на Дирекция „Централен военен архив“. София, Главно управление на архивите, Дирекция „Централен военен архив“ В. Търново, Архивни справочници № 9, 2006. ISBN 954-9800-52-0. с. 147.
|