polleguera
Català
[modifica]- Pronúncia(i):
Oriental: central /pu.ʎəˈɣe.ɾə/ balear /po.ʎəˈɣe.ɾə/, /pu.ʎəˈɣe.ɾə/ Occidental: /po.ʎeˈɣe.ɾa/
- Rimes: -eɾa
- Etimologia: Del llatí pollicaria, de pollicaris («com el dit polze»), segle XV.
Nom
[modifica]polleguera f. (plural pollegueres)
- Eix sobre del qual descansa i es mouen les portes.
- En les campanes el piu o tenidor.
- Allò que serveix de suport a una altra cosa.
Variants
[modifica]- (arcaismes) pollaguera
Compostos i expressions
[modifica]- Treure de polleguera: treure les coses del seu centre o del seu natural curs o estat.
- Sortir de polleguera: procedir algú sense regla en les seves operacions.
- Sortir de polleguera: excedir-se del mode acostumat i conforme al geni, condició o estat, especialment per ímpetu d'alguna passió.
Relacionats
[modifica]Traduccions
[modifica]Eix de les portes
Treure de polleguera
- Castellà: sacar de quicio
- Llatí: rerum statum innovare
Sortir de polleguera, procedir
- Castellà: salir de compás
- Llatí: modum excedere
Sortir de polleguera, excedir-se
- Castellà: salir de sus casillas
- Llatí: exardescere
Miscel·lània
[modifica]- Síl·labes: po·lle·gue·ra (4)
Vegeu també
[modifica]- Labernia y Esteller, Pere. Diccionari de la Llengua Catalana ab la correspondencia castellana y llatina., Tom II, Barcelona, 1840.
- FIGUERA, Pere Antoni. Diccionari Mallorquí-Castellà, Palma, 1840.
- Obres de referència: DIEC, GDLC, Optimot