Рева Віталій Григорович
Особисті дані | ||
---|---|---|
Повне ім'я | Віталій Григорович Рева | |
Народження | 19 листопада 1974 (49 років) | |
м. Дніпропетровськ (нині — Дніпро), Українська РСР, СРСР | ||
Зріст | 182 см | |
Вага | 80 кг | |
Громадянство | ||
Позиція | Воротар | |
Інформація про клуб | ||
Поточний клуб | ||
Номер | 12 | |
Юнацькі клуби | ||
Професіональні клуби* | ||
Роки | Клуб | І (г) |
1993—1995 1995—2001 1996—2001 2001—2007 2001 2001—2007 2005 2007—2011 2011 2012 2013 2021 2021— |
→ → → → |
88 (1/-63) 158 (-150) 12 (-12) 50 (-23) 2 (-1) 30 (-22) 13 (-12) 89 (-107) 10 (-15) 6 (-10) 14 (-19) амат. 6 (-3) |
Національна збірна | ||
Роки | Збірна | І (г) |
2001—2003 | 9 (-10) | |
Звання, нагороди | ||
Нагороди |
| |
* Ігри та голи за професіональні клуби | ||
Віта́лій Григо́рович Ре́ва (нар. 19 листопада 1974, м. Дніпропетровськ (нині — Дніпро), Українська РСР, СРСР) — український футболіст, воротар клубу «Лівий берег» (Київ) . Заслужений майстер спорту України (2005). Входить до символічного Клубу Олександра Чижевського як гравець, що провів щонайменше 300 матчів в елітному дивізіоні чемпіонату України. Один з небагатьох футболістів, що пограв за п'ять різних київських клубів.
Почав грати в футбол у шестирічному віці в школі «Дніпро-75» (Дніпропетровськ).
Професійні виступи розпочав 1993 року в «Поліграфтехніці», що виступала в першій лізі. Наприкінці сезону 1993/94 забив єдиний гол у професіональній кар'єрі — на 74-ій хв. домашньої гри з «Поліссям» (Житомир) за рахунку 4:0 суддя призначив пенальті, який Рева реалізував, установивши підсумковий результат 5:0[1].
Влітку 1995 року перейшов у вищоліговий ЦСКА, за який дебютував у вищий лізі 2 серпня 1995 року в матчі проти запорізького «Металурга». Відразу Віталій став основним воротарем клубу і допоміг ЦСКА двічі доходити до фіналу національного кубку, протеобидва рази «армійці» поступались з рахунком 1-2.
Улітку 2001 року в обмін на В'ячеслава Кернозенка перейшов у київське «Динамо», але у складі «біло-синіх» не зміг стати основним воротарем команди, ставши дублером Олександра Шовковського, проте серйозна травма спини останнього дозволила Реві зіграти у Лізі чемпіонів та за національну збірну. Після повернення Шовковського Рева знову втратив місце у воротах і влітку на півроку навіть був відданий в оренду в «Таврію».
З літа 2007 року грав за «Арсенал». У липні 2008 року зіграв сотий «сухий» матч в вищій лізі чемпіонату України і став четвертим воротарем із таким результатом[2].
Улітку 2011 перейшов в київську «Оболонь», де став основним воротарем, але вже взимку покинув склад «пивоварів».
17 липня 2012 року підписав контракт з криворізьким «Кривбасом», проте став другим воротарем команди після Артема Штанька і лише в жовтні, після того як Штанько пропустив шість голів від донецького «Металурга», Рева став основним воротарем команди, але вже 18 листопада Рева під час матчу пошкодив передній м'яз і до кінця року вилетів з команди[3].
У лютому 2013 року на правах оренди повернувся до «Арсенала»[4], де і грав протягом усього року до моменту зняття команди зі змагань.
25 липня 2021 зіграв за команду "Лівий берег" у рамках 1-го туру Другої ліги, в якому провів на полі усі 90+ хвилин. Таким чином, Рева повернувся на професійний рівень (не грав 8 років)[5].
Виступав за збірну України, зіграв 9 матчів, у яких пропустив 10 голів. Дебютував у національній команді 2001 року.
- Чемпіон України: 2003, 2004
- Володар Кубка України: 2003, 2005
- Фіналіст Кубка України: 1998, 2001
- Найкращий воротар України: 2001, 2002[6]
- Член символічного Клубу Олександра Чижевського[7]
- Член Клубу Євгена Рудакова: 160 матчів на «0».
- Медаль «За працю і звитягу» (2006)[8]
Станом на 9 травня 2022 року.
Сезон | Клуб | Ліга | Чемпіонат | Кубок | Єврокубки | Збірна | ||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Ігри | Голи | Ігри | Голи | Ігри | Голи | Ігри | Голи | |||
1992—1993 | Перша ліга | 9 | −5 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | |
1993—1994 | Перша ліга | 38 | 1/−22 | 4 | −3 | 0 | 0 | 0 | 0 | |
1994—1995 | Перша ліга | 41 | −36 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | |
1995—1996 | Вища ліга | 31 | −24 | 2 | −2 | 0 | 0 | 0 | 0 | |
1996—1997 | Вища ліга | 21 | −26 | 6 | −3 | 0 | 0 | 0 | 0 | |
1996—1997 | Перша ліга | 1 | −3 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | |
1997—1998 | Вища ліга | 23 | −26 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | |
1997—1998 | Перша ліга | 2 | −4 | 7 | −9 | 0 | 0 | 0 | 0 | |
1998—1999 | Вища ліга | 28 | −29 | 4 | −3 | 4 | −7 | 0 | 0 | |
1998—1999 | Перша ліга | 1 | −1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | |
1999—2000 | Вища ліга | 29 | −32 | 2 | −1 | 0 | 0 | 0 | 0 | |
1999—2000 | Перша ліга | 4 | −1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | |
2000—2001 | Вища ліга | 26 | −23 | 5 | −5 | 0 | 0 | 0 | 0 | |
2000—2001 | Перша ліга | 4 | −3 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | |
2001—2002 | Вища ліга | 17 | −6 | 4 | −2 | 3 | −3 | 4 | −7 | |
2001—2002 | Перша ліга | 10 | −8 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | |
2001—2002 | Друга ліга | 2 | −1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | |
2002—2003 | Вища ліга | 15 | −7 | 3 | −2 | 10 | −12 | 5 | −3 | |
2002—2003 | Перша ліга | 4 | −4 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | |
2003—2004 | Вища ліга | 11 | −5 | 4 | −2 | 0 | 0 | 0 | 0 | |
2003—2004 | Перша ліга | 10 | −3 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | |
2004—2005 | Вища ліга | 7 | −5 | 5 | −1 | 0 | 0 | 0 | 0 | |
2005—2006 | Вища ліга | 13 | −12 | 2 | −2 | 0 | 0 | 0 | 0 | |
2006—2007 | Перша ліга | 12 | −14 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | |
2007—2008 | Вища ліга | 21 | −23 | 2 | −4 | 0 | 0 | 0 | 0 | |
2008—2009 | Прем'єр-ліга | 28 | −28 | 2 | −3 | 0 | 0 | 0 | 0 | |
2009—2010 | Прем'єр-ліга | 27 | −41 | 1 | −2 | 0 | 0 | 0 | 0 | |
2010—2011 | Прем'єр-ліга | 13 | −15 | 3 | −2 | 0 | 0 | 0 | 0 | |
2011—2012 | Прем'єр-ліга | 10 | −15 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | |
2012—2013 | Прем'єр-ліга | 6 | −10 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | |
2012—2013 | Прем'єр-ліга | 10 | −11 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | |
2013—2014 | Прем'єр-ліга | 4 | −8 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | |
2021—т.ч. | Друга ліга | 6 | −3 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
Син колишнього міністра України з надзвичайних ситуацій Григорія Реви, названий в честь відомого футболіста Віталія Хмельницького[9]
- ↑ Протокол матчу «Поліграфтехніка» - «Полісся» (Житомир). Архів оригіналу за 13 вересня 2016. Процитовано 8 липня 2016.
- ↑ http://www.euro2022.com.ua/?p=98[недоступне посилання з квітня 2019]
- ↑ Штанько: "Черноморец — хорошая команда". Архів оригіналу за 7 січня 2013. Процитовано 22 грудня 2012.
- ↑ Арсенал К дозаявил еще четверых, на подходе Обрадович. Архів оригіналу за 4 березня 2013. Процитовано 16 березня 2013.
- ↑ 46 років – не вік. Екс-голкіпер Динамо і збірної України провів поєдинок за команду Другої ліги. www.ua-football.com (укр.). 26 липня 2021. Архів оригіналу за 27 липня 2021. Процитовано 27 липня 2021.
- ↑ Архівована копія. Архів оригіналу за 10 червня 2015. Процитовано 17 січня 2009.
{{cite web}}
: Обслуговування CS1: Сторінки з текстом «archived copy» як значення параметру title (посилання) - ↑ «Виталій Рева — шістнадцятий трьохсотник» [Архівовано 22 липня 2010 у Wayback Machine.], стаття на ua-football.com, станом на 18 липня 2010 року. (рос.)
- ↑ УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ № 697/2006 [Архівовано 19 червня 2017 у Wayback Machine.] — Офіційне представництво Президента України
- ↑ Григорий Рева: «Сына назвал в честь Хмельницкого»
- В. Хохлюк Вратари. — Луганск: Максим, 2012. — С. 26. — ISBN 978-966-158-934-3. (рос.)
- Статистика виступів в Україні на офіційному сайті УАФ
- Профіль гравця на сайті футбольної агенції «С. В. С.»
- Рева Віталій Григорович на сайті transfermarkt.com (англ.)
- Рева Віталій Григорович на сайті National-Football-Teams.com (англ.)
- Статистика виступів гравця на сайті allplayers.in.ua
|
- Народились 19 листопада
- Народились 1974
- Заслужені майстри спорту України
- Уродженці Дніпра
- Українські футболісти
- Гравці збірної України з футболу
- Голкіпер року в Україні
- Футбольні воротарі
- Футболісти «Олександрії»
- Футболісти ЦСКА (Київ)
- Футболісти «Динамо» (Київ)
- Футболісти «Таврії» (Сімферополь)
- Футболісти «Арсенала» (Київ)
- Футболісти «Оболоні» (1992)
- Футболісти «Кривбаса»
- Футболісти «Лівого берега» (Київ)
- Нагороджені медаллю «За працю і звитягу»