Хіманич Ігор Миколайович
Особисті дані | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Повне ім'я | Хіманич Ігор Миколайович | |||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Народження | 11 червня 1966 (58 років) | |||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Кривий Ріг, УРСР | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Зріст | 177 см | |||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Вага | 70 кг | |||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Громадянство | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Позиція | воротар | |||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Професіональні клуби* | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
| ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
* Ігри та голи за професіональні клуби |
І́гор Микола́йович Хіма́нич (11 червня 1966, Кривий Ріг, УРСР) — радянський та український футболіст, воротар. Відомий за виступами у складі сєвєродонецького «Хіміка», чернігівської «Десни» та низки інших клубів. Нині — тренер воротарів липоводолинського «Альянсу»
Ігор Хіманич народився у Кривому Розі, де й почав займатися футболом у ДЮСШ «Кривбас» під проводом Володимира Яшника. Захищав кольори місцевої команди «Авіаучилище», що виступала у чемпіонаті області. 1986 року дебютував у складі кіровоградської «Зірки», за яку провів 2 поєдинки та зник з радарів футбольних спеціалістів. Наступну спробу закріпитися у команді майстрів здійснив у 1989 році, приєднавшись до нікопольського «Колоса», однак вже у тому ж сезоні повернувся до рідного міста, уклавши угоду з «Кривбасом». Втім у жодній з перерахованих команд Хіманич так і не став основним голкіпером, задовольняючись нечастими появами на футбольному полі.
По справжньому розкритися голкіпер зміг лише у Сєвєродонецьку, де виступав за «Хімік» у останньому чемпіонаті СРСР та двох перших чемпіонатах України. У 1993—1994 роках нетривалий час захищав кольори білоцеркіцвської «Росі» та аматорського клубу «Кривбас-Руда».
Навесні 1995 року Хіманич приєднався до чернігівської «Десни», з виступами у складі якої пов'язані його основні успіхи. Саме у Чернігові Хіманич вперше зарекомендував себе як воротар-бомбардир, чотири рази вразивши ворота суперників. Разом з командою він здобув «золото» другої ліги та право на підвищення у класі, однак у першій лізі так і не зіграв, перейшовши з «Десни» до «Славутича-ЧАЕС».
Наприкінці 1999 року захищав кольори бородянської «Системи-Борекс», згодом грав у аматорському чемпіонаті за варвинський «Факел» та менську «Інтерагросистему», що виступала у обласних змаганнях.
2003 року переїхав до сусідньої Білорусі, де протягом двох сезонів суміщав функції голкіпера та тренера воротарів у «Сморгоні». У дебютному чемпіонаті здобув «бронзу» першої білоруської ліги. Після повернення 2005 року до України працював у южноукраїнській «Олімпії ФК АЕС»[1], у одному з матчів потрапив до заявки команди, однак на полі так і не з'явився.
Влітку 2011 року Ігор Хіманич слідом за Володимиром Уткіним, з яким він працював у «Сморгоні» та «Олімпії ФК АЕС», перебрався до Таджикистану, де тренував воротарів в «Худжанді» та «ЦСКА-Памір»[2].
Після вояжу до Середньої Азії Хіманич повернувся на Київщину, де приєднався до клубу «Володарка», що виступав у чемпіонаті області. Нетривалий час виконував обов'язки головного тренера команди[3], а згодом допомагав керувати тренувальним процесом Миколі Литвину[4]. Паралельно з тренерською роботою продовжував кар'єру футболіста, зайнявши місце у воротах клубу. Після того, як інвестор «Володарки» Олександр Синьоокий вирішив підтримати фінансово білоцерківський «Арсенал», Хіманич разом з Литвином та великою групою футболістів перебрався до клубу другої ліги. У Білій Церкві працював до кінця 2016 року. Паралельно з роботою в «Арсеналі», у 2015 році виконував обов'язки головного тренера «Росі», що виступала на першість Київської області[5].
2017 року перейшов на посаду тренера воротарів київського «Арсенала».
Переможець групи «А» другої ліги чемпіонату України (1): 1996/97
Бронзовий призер першої ліги чемпіонату Білорусі (1): 2003
- Дружина — Оксана.
- Син — Хіманич Олександр Ігорович (1997 р.н), український футболіст, півзахисник[6][7].
- ↑ «Олимпия ФК АЭС» начал подписывать контракты (рос.) . «Николаевские новости». Архів оригіналу за 30 жовтня 2017. Процитовано 29 жовтня 2017.
- ↑ Уткин — главный тренер ЦСКА (рос.) . «Cissoccer». Архів оригіналу за 30 жовтня 2017. Процитовано 29 жовтня 2017.
- ↑ Чемпіонат області: Дубль Олександра Шоми приносить перемогу бородянцям. «Бородянський футбол». Архів оригіналу за 30 жовтня 2017. Процитовано 29 жовтня 2017.
- ↑ Кадровий потенціал-2013 (2). Офіційний сайт КОФФ. Архів оригіналу за 30 жовтня 2017. Процитовано 29 жовтня 2017.
- ↑ Бондаренко залишив «Рось». Офіційний сайт КОФФ. Архів оригіналу за 30 жовтня 2017. Процитовано 29 жовтня 2017.
- ↑ Профіль футболіста на сайті FootballFacts.ru (рос.)
- ↑ Батько і син у одній команді. Офіційний сайт КОФФ. Архів оригіналу за 30 жовтня 2017. Процитовано 29 жовтня 2017.
- Статистика виступів в Україні на офіційному сайті УАФ
- Профіль футболіста на сайті FootballFacts.ru (рос.)
- Профіль гравця. «Український футбол. Історія та статистика». Процитовано 23 жовтня 2017.
- Інтерв'ю
- Рустам Хакимов (13 грудня 2011). Игорь Химаныч: «Кто тогда знал, что через 34 года окажусь в «Памире»? (рос.) . «TopTJ». Архів оригіналу за 30 жовтня 2017. Процитовано 29 жовтня 2017.
- Народились 11 червня
- Народились 1966
- Уродженці Кривого Рогу
- Радянські футболісти
- Українські футболісти
- Футбольні воротарі
- Футбольні воротарі-бомбардири
- Футболісти «Зірки» (Кропивницький)
- Футболісти «Електрометалурга-НЗФ»
- Футболісти «Кривбаса»
- Футболісти «Хіміка» (Сєвєродонецьк)
- Футболісти «Росі»
- Футболісти «Десни»
- Футболісти «Славутича» (Славутич)
- Футболісти «Інтера» (Боярка)
- Футболісти «Сморгоні»
- Українські футбольні легіонери
- Футбольні легіонери в Білорусі