יחסי גרמניה–קנדה
יחסי גרמניה–קנדה | |
---|---|
גרמניה | קנדה |
שטח (בקילומטר רבוע) | |
357,022 | 9,984,670 |
אוכלוסייה | |
83,248,405 | 39,134,753 |
תמ"ג (במיליוני דולרים) | |
4,456,081 | 2,140,086 |
תמ"ג לנפש (בדולרים) | |
53,528 | 54,685 |
משטר | |
רפובליקה פדרלית | מונרכיה חוקתית פדרלית ודמוקרטיה פרלמנטרית |
יחסי גרמניה-קנדה הם היחסים השונים בהיסטוריה בין גרמניה וקנדה ברמה הרשמית, כולל דיפלומטיה וכריתת בריתות. הנושא כולל גם יחסים כלכליים כגון סחר והשקעות, דמוגרפיה והגירה. שתי המדינות חברות בנאט"ו ובארגון המדינות המתועשות.
היסטוריה
[עריכת קוד מקור | עריכה]תחילת הקשר בין גרמניה לקנדה התרחש בצרפת החדשה, אזור בצפון אמריקה שנשלט ויושב בידי צרפת במהלך המאה ה-17. קבוצת גרמנים אתנים היגרו למושבה בתקופת השלטון הקולוניאלי הצרפתי בין השנים 1663–1763, והתערבבו עם האוכלוסייה הצרפתית המקומית. ההגירה הגרמנית הגדולה הראשונה לקנדה הייתה לאחר כיבושה האנגלי של נובה סקוטיה, מספר רב של שכירי חרב גרמנים ששירתו בצבא הבריטי בחרו להתיישב בשטח החדש, האוכלוסייה המקומית הייתה קתולית דוברת צרפתית, ובחירתם של הבריטים ליישב במושבות הדרומיות גרמה חוסר איזון לדמוגרפיה, לצורך זה הם החלו בתוכנית "פרוטסטנטים זרים", במהלכה גויסו הפרוטסטנטים לאזן את כמויות האוכלוסייה, רוב המתיישבים הגיעו מגרמניה, ועקב הגירה זו החלו ערים רבות בנובה סקוטיה לשאת שמות גרמניים מובהקים, כמו קינגסבורג ולוננבורג.
אחר המהפכה האמריקאית היגרו עוד גרמנים אתניים רבים לקנדה, שהיו לויאליסטים או שכירי חרב של הבריטיים שנמלטו מארצות הברית. המהגרים נשכרו כדי להגן על צפון אמריקה הבריטית, וחלק מהם החליטו להישאר במקום באופן קבוע והתיישבו בקוויבק. הקבוצה הגדולה ביותר שהגיעה היו המנוניטים, שהיו מופלים בארצות הברית עקב אמונתם. קבוצה זו משכה אחריה מהגרים נוספים מגרמניה, כ-50,000 שהגיעו במשך עשרות שנים.
היחסים בין קנדה לגרמניה הגיעו לשפל המדרגה במלחמת העולם הראשונה, ועוד יותר במלחמת העולם השנייה, בה הכריזה קנדה מלחמה על גרמניה הנאצית כשבוע אחר ההכרזה הבריטית. הכוחות הקנדיים מילאו תפקיד משמעותי בפלישה לאירופה, עם אחריות מיוחדת בשנים 1944–1945 לשחרור הולנד. ב-1948 כשביקשה בריטניה מהקנדים מטוסי תובלה לסגר על ברלין סירבה קנדה, אך תחת הנהגתו הנלהבת של ראש הממשלה הליברלי לואי סן-לורן הצטרפה קנדה לנאט"ו, למרות התנגדותם של מספר אינטלקטואלים, השמאל הקיצוני, ולא מעט קנדים צרפתים.
קנדה הקימה יחסים דיפלומטיים עם גרמניה המזרחית ב-1 באוגוסט 1975.
בתחילת המאה ה-21, המדינות שאפו להדק את שיתוף הפעולה ביניהן בתחום האנרגיה[1].
נציגויות
[עריכת קוד מקור | עריכה]בנוסף לשגרירות באוטווה, מחזיקה גרמניה קונסוליות בטורונטו, מונטריאול, וונקובר.
דיפלומטים נוספים מוצבים בוושינגטון.
סחר
[עריכת קוד מקור | עריכה]בשנת 2006 הייתה גרמניה שישית בדירוג היצוא הקנדי (0.9%), ושישית אף ביבוא לקנדה (2.8%).
לקריאה נוספת
[עריכת קוד מקור | עריכה]- Campbell, Isabel. Unlikely Diplomats: The Canadian Brigade in Germany, 1951-64 (University of British Columbia Press, 2013). online review
- Maloney, Sean M. War Without Battles: Canada's NATO Brigade in Germany, 1951-1993 (McGraw-Hill Ryerson, 1997).
קישורים חיצוניים
[עריכת קוד מקור | עריכה]הערות שוליים
[עריכת קוד מקור | עריכה]- ^ Zi-Ann Lum, An unofficial guide to Olaf Scholz’s ‘unusual’ trip to Canada, POLITICO (באנגלית)