Ciklider: Forskjell mellom sideversjoner
m r2.7.3) (robot Legger til: da:Ciclider |
m r2.7.3) (robot Legger til: eo:Cikledoj |
||
Linje 109: | Linje 109: | ||
[[en:Cichlid]] |
[[en:Cichlid]] |
||
[[es:Cichlidae]] |
[[es:Cichlidae]] |
||
[[eo:Cikledoj]] |
|||
[[eu:Ziklido]] |
[[eu:Ziklido]] |
||
[[fr:Cichlidae]] |
[[fr:Cichlidae]] |
Sideversjonen fra 14. okt. 2012 kl. 19:25
Ciklider | |||
---|---|---|---|
Nomenklatur | |||
Cichlidae Heckel, 1840 | |||
Synonymi | |||
[Cychlini] | |||
Populærnavn | |||
ciklider, cichlider | |||
Hører til | |||
Labroidei, piggfinnefisker, Percomorpha | |||
Økologi | |||
Antall arter: | mellom 1300 og 1900[1] | ||
Habitat: | ferskvann, noen få i brakkvann[2] | ||
Utbredelse: | Sør- og Mellom-Amerika, Afrika, noen få steder i Asia | ||
Inndelt i | |||
se artikkel |
Ciklider eller cichlider er en stor og variert familie piggfinnefisker. De minste artene (for eksempel Apistogramma) er ikke lengre enn 3 cm, mens de største (Boulengerochromis og Cichla) kommer opp mot meteren.
Noen arter er viktige matfisk, og mange andre er verdsatte som akvariefisk. Noen vanlige akvarieciklider er scalare og discus, ildbuk, Jack Dempsey, sneglehuslekere og oscar. Alle ciklider har yngelpleie.[2]
Navnet på gruppen kommer fra det greske ordet kichle som er en slags fisk.[1]
For fiskerinæringen er det stort sett ciklider av slekten Cichla som har betydning.[2]
Anatomi
Fellestrekk hos ciklider er:
- ett enkelt nesebor[2] (en egenskap som de deler bare med jomfrufisker)
- et avbrutt sidelinjeorgan[1] (unntatt Teleogramma og Gobiocichla)
- en spesiell form på en av øresteinene
- tynntarmen forlater magen på venstre side, ikke på høyre som hos andre fisk
- tenner i både kjeven og strupen
Utbredelse
Ciklidene er såkalte sekundære ferskvannsfisker. Det vil si at de stammer fra fisker som levde i havet, selv om alle nålevende arter kun finnes i ferskvann eller brakkvann. Gruppen må ha oppstått i Gondwanaland før kontinentet delte seg. Dette er forklaringen på at de aller fleste artene lever i Sør-Amerika og Afrika. Madagaskar har de endemiske slektene Paretroplus (ti arter), Ptychochromis (åtte arter) og Oxylapia (én art). Slekten Etroplus, med tre arter, lever i Sør-India og Sri Lanka, og har nok levd der siden før superkontinentet sprakk. Australia hadde ingen ciklider før menneskene innførte dem. Dette kan skyldes at denne delen av Gondwana hadde et temperert klima, så de varmekjære ciklidene ikke kunne leve der, eller at Australia skilte lag med resten av superkontinentet før familien utviklet seg.
I Sør-Amerika lever det minst 450 ciklidearter; av disse er 311 vitenskapelig beskrevet. Etter at Panamaeidet oppstod har søramerikanske ciklider vandret nordover, og de finnes nå helt opp til Sør-Texas (Rio Grande). Det lever også ciklider på Cuba og Hispaniola. Det sørligste forekomsten er i Río Negro i det nordlige Patagonia. Det er antatt at Sør- og Mellom-Amerika tilsammen har 571 arter.
De fleste ciklideartene lever i Afrika. Over 900 arter er beskrevet fra verdensdelen, men det virkelige antallet kan være over 1300. I de store innsjøene i Riftdalen har det skjedd en hurtig oppsplitting i mange arter. Victoriasjøen, Tanganyikasjøen og Malawisjøen har hver hundrevis av endemiske arter.
I Levanten finnes det fire arter som også lever i Afrika, og som sikkert har vandret inn derfra: galileaciklide, nilmunnruger, Oreochromis aureus og Tilapia zillii. Haplochromis flaviijosephi er endemisk for Jordan-vassdraget, men har nære slektninger i Afrika. Slekten Tristramella, med to arter, finnes kun i Jordan-vassdraget og i Damaskus-området. Den nærmeste slektningen til Tristramella er antakelig den gåtefulle Iranocichla hormuzensis, som lever ved Hormuz-stredet i Iran, langt unna alle andre ciklider. Disse to slektene stammer fra afrikanske ciklider, og står kanskje nærmest Sarotherodon.
Forvillede populasjoner av ciklider finnes mange steder utenom det naturlige utbredelsesområdet. I Florida er arter i den søramerikanske slekten Cichla blitt populære sportfisker. De ble innført av fiskerimyndighetene i delstaten for å bekjempe andre innførte ciklider, som oscar og Tilapia mariae. I Europa er vintrene stort sett for kalde til at ciklider kan overleve, men i Sør-Portugal lever Australoheros facetus (tidligere kjent som Cichlasoma facetum), som stammer fra Sør-Brasil og Nord-Argentina.
Systematikk
Det er ingen tvil om at ciklidene er en monofyletisk gruppe, men det er ennå mange uløste problemer i systematikken. Følgende oppdeling er hentet fra S.O. Kullander (1998) A Phylogeny and Classification of the South American Cichlidae.
- underfamilie Etroplinae
- Slektene fra India, Sri Lanka og Madagaskar, som tidlig skilte lag med de andre ciklidene.
- underfamilie Pseudocrenilabrinae
- Nesten alle de afrikanske slektene, samt Tristramella og Iranocichla.
- underfamilie Retroculinae
- Den søramerikanske slekten Retroculus.
- underfamilie Cichlinae
- De søramerikanske slektene Cichla, Crenicichla og Teleocichla.
- underfamilie Heterochromidinae
- Den afrikanske arten Heterochromis multidens.
- underfamilie Astronotinae
- Slektene Astronotus, Chaetobranchus og Chaetobranchopsis fra Amazonas.
- underfamilie Geophaginae
- Mange slekter i Sør-Amerika.
- underfamilie Cichlasomatinae
- Mange slekter i Sør- og Mellom-Amerika.
Referanser
- ^ a b c (en) Family Cichlidae - Cichlids - FishBase
- ^ a b c d What are cichlids? - Naturhistoriska riksmuseet
Eksterne lenker
(en) Cichlidae – kategori av bilder, video eller lyd på Commons (en) Cichlidae – detaljert informasjon på Wikispecies
- (en) Guide to South American Cichlidae - Naturhistoriska riksmuseet
- (en) Hitching A Ride: Continental Drift and Aquarium Fish - aquarticles.com
- (en) What, if Anything is a Tilapia? - oxfordjournals.org