Yoko Ono
Yoko Ono[1][2] alebo Jóko Onová[pozn 1] (jap. オノ ヨーコ – Ono Jóko; * 18. február 1933, Tokio, Japonsko) je japonská[5] multimediálna umelkyňa, speváčka, skladateľka a mierová aktivistka. Jej práca zahŕňa tvorbu v angličtine, ale aj v japončine a je aj autorkou filmových diel.[6]
Yoko Ono オノ ヨーコ (Ono Jóko) | |
Yoko Ono v roku 2011 | |
Rod. meno | 小野 洋子 オノ ヨーコ |
---|---|
Iné mená | Yoko Ono Lennon |
Narodenie | 18. február 1933 (91 rokov) Tokio, Japonsko |
Známa vďaka | Umelkyňa, mierová aktivistka, speváčka, skladateľka |
Alma mater | Gakushuin University Sarah Lawrence College |
Aktívne roky | 1961 – súčasnosť |
Manžel | Toshi Ichiyanagi 1956-1962 (rozvedení) Anthony Cox 1962-1969 (rozvedení) John Lennon 1969-1980 |
Deti | Sean Lennon |
Podpis | |
Odkazy | |
Webstránka | imaginepeace.com |
Commons | |
Yoko Ono vyrastala v Tokiu a v roku 1953 sa spolu s rodinou presťahovala do New Yorku. Bola členkou medzinárodného hnutia výtvarníkov, skladateľov a dizajnérov Fluxus, ktoré bolo súčasťou newyorkskej umeleckej scény. Medzinárodne známou osobnosťou sa stala v roku 1969, potom ako sa vydala za anglického speváka a skladateľa Johna Lennona, ktorý patril k lídrom kapely The Beatles. Novomanželia vtedy využili svoje medové týždne na prezentáciu protestov práve prebiehajúcej vojny vo Vietname.[1][2] Ich manželstvo trvalo až do roku 1980, kedy bol John Lennon zavraždený v podchode bytového domu Dakota v New Yorku. Mali spolu jedného syna Seana, ktorý sa neskôr stal tiež hudobníkom.
Svoju hudobnú kariéru Yoko Ono začala v roku 1969, kedy s Johnom Lennonom založili skupinu The Plastic Ono Band. V 70. rokoch spolu vyprodukovali niekoľko avantgardných hudobných albumov. Komerčný a kritický ohlas získala v roku 1980 vďaka albumu Double Fantasy, ktorý sa dostal na vrcholy hudobných rebríčkov. Tento projekt, ktorý bol výsledkom spolupráce s Johnom Lennonom vyšiel tri týždne pred jeho zavraždením. Album získal cenu Grammy za album roka. V súčasnosti má Yoko Ono má v amerických hudobných rebríčkoch dvanásť singlov číslo jeden a v roku 2016 ju magazín Billboard označil za 11. najúspešnejšieho hudobného umelca všetkých čias.[7] Ako sólovú umelkyňu ju uznáva viacero umelcov, medzi nimi sú mená ako Elvis Costello,[8] The B-52's,[9] Sonic Youth[10] a Meredith Monk.[11]
Ako vdova po Johnovi Lennonovi, sa Yoko Ono stará o zachovanie jeho dedičstva. Financovala pamätník Strawberry Fields memorial v Central Parku na Manhattane,[12] Imagine Peace Tower na Islande[13] a John Lennon Museum v Saitame v Japonsku (v roku 2010 bolo toto múzeum zatvorené).[14] Yoko Ono významne prispela k umeniu, mierovým aktivitám,či k pomoci pri katastrofách v Japonsku a na Filipínach.[15][16] Od roku 2002 založila LennonOno Grant pre mier, ktorý každé dva roky udeľuje ľuďom a organizáciám vybraným ňou samotnou 50 000 dolárov.[17] V roku 2012 získala cenu Dr. Rainer Hildebrandt za ľudské práva[18] a v tomto roku bola spoluzakladateľkou asociácie Artists Against Fracking (v tejto asociácii sú mená ako Sean Lennon, Mark Ruffalo, Robert de Niro, Paul McCartney, Lady Gaga a Deepak Chopra).[19]
Diskografia
upraviť- Sólové albumy
- Yoko Ono/Plastic Ono Band (1970)
- Fly (1971)
- Approximately Infinite Universe (1973)
- Feeling the Space (1973)
- Season of Glass (1981)
- It's Alright (I See Rainbows) (1982)
- Starpeace (1985)
- Rising (1995)
- A Story (1997)
- Blueprint for a Sunrise (2001)
- Between My Head and the Sky (2009)
- Yokokimthurston (2012)
- Take Me to the Land of Hell (2013)
- Warzone (2018)[20]
- s Johnom Lennonom
- Unfinished Music No. 1: Two Virgins (1968)
- Unfinished Music No. 2: Life with the Lions (1969)
- Wedding Album (1969)
- Live Peace in Toronto 1969 (1969)
- Some Time in New York City (1972)
- Double Fantasy (1980)
- Heart Play: Unfinished Dialogue (1983)
- Milk and Honey (1984)
Poznámky
upraviť- ↑ Z hľadiska pravidiel prepisu z japončiny a prechyľovania cudzích ženských priezvisk kodifikovaných Pravidlami slovenského pravopisu je formálne správnym tvarom Jóko Onová, utvorený prepisom japonského mena 小野 洋子 / オノ ヨーコ do slovenčiny ako Ono Jóko (pozri prepis z japonského písma do latinky),[3] vymenením slovosledu priezviska a rodného (prvého) mena na Jóko Ono a prechýlením priezviska Ono na Onová.[4] Používanie tvaru Jóko Onová v slovenčine ale nie je doložené, namiesto neho sa ustálila anglická podoba mena (Yoko Ono), pod ktorým umelkyňa medzinárodne vystupuje.
Referencie
upraviť- ↑ a b Paulička, Ivan, ed. (2005), „Lennon, John Winston“, Všeobecný encyklopedický slovník, G – L (1. slov. vyd.), Praha: Ottovo nakladatelství, divizie Cesty, str. 802, ISBN 80-7181-659-0
- ↑ a b Kutláková, Mária, ed. (2006), „Lennon“, Ottova všeobecná encyklopédia v dvoch zväzkoch, A – L (1. slov. vyd.), Bratislava: Agentúra Cesty, str. 714, ISBN 80-969159-3-2
- ↑ Považaj, Matej, ed. (2000), Pravidlá slovenského pravopisu (3. uprav. a dopln. vyd.), Bratislava: Veda, str. [49], [78], ISBN 80-224-0655-4, http://www.juls.savba.sk/ediela/psp2000/psp.pdf, dost. 2018-09-19
- ↑ Považaj, Matej, ed. (2000), Pravidlá slovenského pravopisu (3. uprav. a dopln. vyd.), Bratislava: Veda, str. [74], ISBN 80-224-0655-4, http://www.juls.savba.sk/ediela/psp2000/psp.pdf, dost. 2018-09-19
- ↑ Taylor, Paul (1989), „Yoko Ono’s New Bronze Age At the Whitney“, The New York Times 138 (47 772): H 31, H 34 (príloha Arts & Leisure), 1989-02-05, https://timesmachine.nytimes.com/timesmachine/1989/02/05/874089.html?pageNumber=224
- ↑ Yoko Ono retrospective opens in Frankfurt [online]. Yahoo Malaysia, February 16, 2013, [cit. 2013-02-16]. Dostupné online.
- ↑ Greatest of All Time Top Dance Club Artists : Page 1 [online]. . Dostupné online. Archivované 2017-07-07 z originálu.
- ↑ Elvis Costello-Walking on Thin Ice [online]. last.fm. Dostupné online. Archivované 2016-03-09 z originálu.
- ↑ Yoko Ono – Charts & Awards – Billboard Singles [online]. AllMusic. Dostupné online.
- ↑ SYR4 – Goodbye 20th Century [online]. December 1, 1999. Dostupné online.
- ↑ Meredith Monk: Songs That Defy Time and Country | New Sounds | Hand-picked music, genre free [online]. . Dostupné online. (po anglicky)
- ↑ Strawberry Fields [online]. 2021-05-06. Dostupné online. (po anglicky)
- ↑ ONO, Yoko. IMAGINE PEACE TOWER [online]. . Dostupné online. (po anglicky)
- ↑ John Lennon Museum [online]. . Dostupné online.
- ↑ Yoko Ono Talks Japan Disaster and Relief Concert [online]. 2011-03-18. Dostupné online. (po anglicky)
- ↑ ¥5 Million New Year's Gift from Yoko Ono to Ondoy Victims | Philippine Embassy – Tokyo, Japan [online]. . Dostupné online. (po anglicky)
- ↑ Lennon Ono peace grants awarded [online]. 2006-10-09, [cit. 2021-11-07]. Dostupné online. (po anglicky)
- ↑ Yoko Ono Awarded Germany's Highest Human Rights Medal [online]. . Dostupné online. (po anglicky)
- ↑ WAXMAN, Olivia B.. The Celebrity Campaign Against Fracking: How Yoko Ono and Sean Lennon Rallied an Outcry. Time, 2012-08-31. Dostupné online [cit. 2021-11-07]. ISSN 0040-781X. (po anglicky)
- ↑ SCANCARELLI, Derek. Yoko Ono Discusses Her New Album 'Warzone' [online]. forbes.com, [cit. 2019-07-06]. Dostupné online.
Iné projekty
upraviť- Commons ponúka multimediálne súbory na tému Yoko Ono