Gösta Ekman den yngre
Gösta Ekman | |
Gösta Ekman under Dramatens höstsamling 2014. | |
Född | Hans Gösta Gustaf Ekman 28 juli 1939 Engelbrekts församling, Stockholm, Sverige |
---|---|
Död | 1 april 2017 (77 år) Sofia distrikt, Stockholm, Sverige |
Nationalitet | |
Aktiva år | 1955–2013 |
Maka | Fatima Svendsen (1963–1974: skilda) Pia Harahap (1979–1986: skilda) Marie-Louise Ekman (1989–2017: hans död) |
Föräldrar | Hasse Ekman Agneta Wrangel |
Betydande roller | |
Dante Alighieri i Mannen som slutade röka Martin Beck i sex Beck-filmer Charles-Ingvar "Sickan" Jönsson i Jönssonligan-filmerna Papphammar i Från och med herr Gunnar Papphammar | |
IMDb SFDb |
Hans Gösta Gustav Ekman, även känd som Gösta Ekman den yngre, född 28 juli 1939 i Stockholm,[1] död 1 april 2017 i samma stad,[2][3][4] var en svensk skådespelare och regissör. Han var son till regissören Hasse Ekman och konstnärinnan Agneta Wrangel, samt sonson till skådespelaren Gösta Ekman den äldre.
Gösta Ekman är kanske främst känd för sin medverkan i komedier på film och teater, liksom i revyer av komediduon Hasse och Tage. Några av hans mest framstående rollfigurer är Charles-Ingvar "Sickan" Jönsson i Jönssonligan-filmerna och Gunnar Papphammar i Papphammar, en serie kortfilmer av slapstick-karaktär.
Biografi
[redigera | redigera wikitext]Bakgrund
[redigera | redigera wikitext]” | Jag var kändis redan som spermie.[5] | „ |
– Gösta Ekman apropå att vara sin fars son och sin farfars namne. |
Gösta Ekman började sin karriär som regiassistent åt sin far Hasse Ekman i mitten av 1950-talet. Han var även regiassistent åt Ingmar Bergman under en kort period. Enligt Kalle Lind fick Gösta Ekman jobbet som regiassistent åt Bergman i filmen Smultronstället, då Bergman ville att det skulle stå Ekman, Bergman och Sjöström i förtexterna till filmen[6]. Så småningom fick han börja agera framför kameran, det var ju trots allt skådespelare han ville bli.
Komedier
[redigera | redigera wikitext]År 1963 började hans mångåriga samarbete med Hans Alfredson och Tage Danielsson i revyn Konstgjorda Pompe på Gröna Lund. Genom Hasseåtages revyer blev Gösta känd och folkkär. Han fick tidigt visa upp sin unika talang som ”snubbelkonstnär”. Redan i revyn Gula Hund (1964) snubblade han omkring som Mahatman, han som har ”tingen emot sig”. Mycket akrobatik bjöds i Herr Gunnar Papphammar från början av 1980-talet. Papphammar var en vidareutveckling av Carl Zetterström's serie Herr och fru Papphammar från 1978.
Gösta Ekman rönte också stor komikerframgång som Charles-Ingvar "Sickan" Jönsson i de första fem filmerna om Jönssonligan. Han debuterade själv som filmregissör med Morrhår och ärtor (1985).
Allvarsamma roller
[redigera | redigera wikitext]Vid sidan av komiken fick Gösta Ekman många andra karaktärsroller, både på film och på scen. Särskilt kan nämnas filmerna Yngsjömordet (1966) En vandring i solen (1978) och En kärleks sommar (1979). Under 1990-talet medverkade han i många av hustruns Marie-Louise Ekmans produktioner, och gjorde rollen som poliskommissarie Martin Beck i en rad svensk-tyska filmproduktioner. Redan innan dess hade han spelat polis i spelfilmen Kronvittnet (1989).
Under 1960- och 1970-talen var han anställd vid Stockholms stadsteater. Ekman var en av grundarna av Turteatern. Även i allvarliga gestaltningar använde han ofta sin läggning för komik, både genom ironiska repliker och sitt kroppsspråk.
Efter skådespelarkarriären
[redigera | redigera wikitext]I samband med premiären av filmen Asta Nilssons sällskap (2005) förklarade Gösta Ekman att han gjort sin sista roll, och att han därmed drog sig tillbaka från sin långa skådespelarkarriär. Kuriosa i sammanhanget är att Asta Nilssons sällskap är inspelad redan före Dalle-filmen Skenbart (2003), men alltså hade premiär efter denna.
Efter att ha slutat som skådespelare har han bland annat varit adjungerad professor i scenisk gestaltning vid Teaterhögskolan i Stockholm 2008–09 och regisserat på Dramaten.
Året som professor på Teaterhögskolan finns dokumenterat i Karin Helanders bok Den skrattretande teatern. Ett år med Gösta Ekman och hans vänner.
På Dramaten har Ekman regisserat Den girige (2009), Hantverkarna (2010) och Främmande språk (2012). Han fungerade också som regiöga till Andreas T Olsson i monologen Sufflören (2012) – Ekman valde att i programbladet titulera sig V.I.S. (Vän I Salongen).[7][8]
2012 tilldelades Ekman Teaterförbundets guldmedalj för "utomordentlig konstnärlig gärning".[9]
Cameoroller
[redigera | redigera wikitext]Gösta Ekman har en mycket liten roll i Lasse Åbergs filmkomedi Sällskapsresan, där han spelar en städerska som snabbt går in i och ut ur ett hotellrum, ett slags cameoframträdande. Han gör också en lika minimal insats i Hans Alfredsons filmatisering av P&B där han agerar köande gäst på en restaurang.
Andra aktiviteter
[redigera | redigera wikitext]Gösta Ekman var också en begåvad musikant och tecknare. Han spelar bl.a. den egenkomponerade pianomusiken[10] i Från och med herr Gunnar Papphammar. Ekman blev också en av Sveriges tidigaste rap-artister när han 1979 rappade signaturmelodin till Farbrorn som inte vill va' stor.
Privatliv
[redigera | redigera wikitext]Gösta Ekman tillhörde skådespelarsläkten Ekman. Han var son till Hasse Ekman och Agneta Wrangel samt sonson till Gösta Ekman (den äldre) och Greta Ekman. Han är bror till Krister, Mikael och Stefan Ekman, halvbror till Fam Ekman samt farbror till Sanna Ekman.[11][12]
Åren 1963–1974 var Gösta Ekman gift med Karl Gerhards adoptivdotter Fatima Svendsen (född 1944) med vilken han har sonen Måns Ekman (född 1964) och bildade en långlivad Amnestygrupp.[13] Därefter var han 1979–1987 gift med Pia Harahap (född 1955), med vilken han adopterade två barn, Bille Ekman (född 1981) och Robin Ekman (född 1982). Från 1989 var han gift med Marie-Louise Ekman (född 1944) (inga gemensamma barn).[14][11] Gösta Ekman avled den 1 april 2017 av gallvägscancer.[15][16] Han är begravd på Katarina kyrkogård i Stockholm.[17]
Filmografi
[redigera | redigera wikitext]- 1956 – Swing it, fröken (Erik)
- 1962 – Nils Holgerssons underbara resa (studenten i Uppsala)
- 1962 – Chans (Stefan)
- 1964 – Svenska bilder (Bengtsson)
- 1964 – Äktenskapsbrottaren (Sixten)
- 1965 – Nilsson (den namnlösa huvudpersonen)
- 1965 – Festivitetssalongen (journalisten Blom)
- 1965 – Att angöra en brygga (Lennart)
- 1966 – Yngsjömordet (Per Nilsson)
- 1968 – Jag älskar, du älskar (Stan)
- 1968 – I huvet på en gammal gubbe (student)
- 1969 – Som natt och dag (Rikard)
- 1969 – Duett för kannibaler (Tomas)
- 1971 – Niklas och Figuren (Mickes pappa)
- 1971 – Äppelkriget (Sten Wall)
- 1972 – Mannen som slutade röka (Dante Alighieri)
- 1974 – Dunderklumpen! (En-Dum-En)
- 1975 – Ägget är löst! (sonen)
- 1975 – Släpp fångarne loss – det är vår! (fängelsedirektören)
- 1978 – Picassos äventyr (Pablo Picasso)
- 1978 – En vandring i solen (Tore Andersson)
- 1979 – En kärleks sommar (David Jernberg)
- 1979 – Lucie (Gerner)
- 1980 – Mannen som blev miljonär (Stig)
- 1980 – Sällskapsresan (hotellstäderska)
- 1981 – Sopor (SÄPO-chefen John Smith)
- 1981 – Från och med herr Gunnar Papphammar (Gunnar Papphammar)
- 1981 – Varning för Jönssonligan (Charles-Ingvar 'Sickan' Jönsson)
- 1982 – Den enfaldige mördaren (den nye chauffören)
- 1982 – En flicka på halsen (Kurt)
- 1982 – Gräsänklingar (Gary Stenström)
- 1982 – Jönssonligan & Dynamit-Harry (Charles-Ingvar 'Sickan' Jönsson)
- 1983 – Kalabaliken i Bender (Karl XII)
- 1983 – P&B (restauranggäst)
- 1984 – Slagskämpen (Stig Larsson)
- 1984 – Jönssonligan får guldfeber (Charles-Ingvar 'Sickan' Jönsson)
- 1985 – Dödspolare (Torbjörn 'Tobbe' Skytt)
- 1986 – Morrhår och ärtor (Claes-Henrik 'Håna' Ahlhagen)
- 1986 – Jönssonligan dyker upp igen (Charles-Ingvar 'Sickan' Jönsson)
- 1988 – Herr Bohm och sillen (berättare)
- 1988 – Vargens tid (Bjelke)
- 1989 – Kronvittnet (Rolf Lambert)
- 1989 – Jönssonligan på Mallorca (Charles-Ingvar 'Sickan' Jönsson)
- 1990 – Den hemliga vännen (vännen)
- 1991 – Underjordens hemlighet (Carson)
- 1993 – Brandbilen som försvann (Martin Beck)
- 1993 – Roseanna (Martin Beck)
- 1993 – Polis polis potatismos (Martin Beck)
- 1993 – Mannen på balkongen (Martin Beck)
- 1994 – Polismördaren (Martin Beck)
- 1994 – Stockholm Marathon (Martin Beck)
- 1995 – En på miljonen (bankdirektör Callert)
- 1996 – Nu är pappa trött igen (herr Khopp)
- 1997 – Ogifta par – en film som skiljer sig (som sig själv)
- 1997 – Adam & Eva (som sig själv)
- 2000 – Det blir aldrig som man tänkt sig (Tage Olsson)
- 2001 – Puder (Vippan)
- 2003 – Skenbart – en film om tåg (Theodor 'Pompe' Bäckström)
- 2005 – Asta Nilssons sällskap (den äldre mannen)
- 2005 – Loranga, Masarin och Dartanjang (Dartanjang)
- 2005 – Pingvinresan (berättare)
- 2007 – Gunnar & Anette (berättare)
TV
[redigera | redigera wikitext]- 1964 – Markisinnan
- 1965 – Niklasons
- 1965 – Nattcafé
- 1965 – Alla mina söner (Frank Lubey)
- 1965 – Herr Dardanell och hans upptåg på landet (Henrik)
- 1965 – Hans nåds testamente (Jacob Enberg)
- 1966 – Hotet (Peter)
- 1966 – Skuggan av Mart (Gabriel)
- 1966 – Kvinnas man (Mikael)
- 1966 – Farfar till häst (Nick)
- 1966 – Tartuffe (Damis)
- 1967 – Trettondagsafton (Sebastian)
- 1967 – ABC (Bertil)
- 1969–1970 – Mumintrollet (TV-serie) (kung Karl Fredrik I)
- 1972 – Experimentlek
- 1973 – Mumlan (TV-serie)
- 1973 – Kvartetten som sprängdes (Petrus Anker)|
- 1974 – Gustav III (Gustav III)
- 1976 – Ansikte mot ansikte (Mikael Strömberg)
- 1976 – En dåres försvarstal (Axel)
- 1977 – Semlons gröna dalar
- 1978 – Herr och fru Papphammar (Gunnar Papphammar)
- 1979 – Farbrorn som inte vill va' stor (berättare)
- 1980 – Från och med herr Gunnar Papphammar (Gunnar Papphammar)
- 1982 – Skulden (TV-serie) (Rune Strand)
- 1984 – Magister Flykt (berättare)
- 1991 – Duo jag (den smale mannen)
- 1992 – Vennerman & Winge (Eskil Vennerman/fru Vennerman)
- 1993 – Macklean (TV-serie) (Gustav III)
- 1996 – Lisa (berättare)
- 1999 – Papphammar (Gunnar Papphammar)
- 2000 – Soldater i månsken (Gunnar Larsson)
- 2001 – En fot i graven (Viktor Melldrov)
Regi
[redigera | redigera wikitext]- 1971 – 88-öresrevyn (TV)
- 1980 – Från och med herr Gunnar Papphammar (TV)
- 1981 – Från och med herr Gunnar Papphammar
- 1985 – Dödspolare
- 1986 – Morrhår och ärtor
- 1991 – Duo jag (TV-serie)
- 1992 – Vennerman & Winge (TV-serie)
- 2005 – Asta Nilssons sällskap
- 2011 – Den girige (TV)
Manusförfattare
[redigera | redigera wikitext]- 1978 – Picassos äventyr (idéer & kollaboration)
- 1985 – Dödspolare
- 1986 – Morrhår och ärtor
- 1986 – Jönssonligan dyker upp igen
- 1989 – Jönssonligan på Mallorca
Kompositör
[redigera | redigera wikitext]Teater och revyer (ej komplett)
[redigera | redigera wikitext]Roller
[redigera | redigera wikitext]Regissör
[redigera | redigera wikitext]År | Produktion | Upphovsmän | Teater |
---|---|---|---|
1966 | Lådan, revy | Hans Alfredson och Tage Danielsson | |
1970 | 88-öresrevyn, revy | Hans Alfredson och Tage Danielsson | |
1982 | Fröken Fleggmans mustasch, revy | Hans Alfredson och Tage Danielsson | Göta Lejon |
2007 | Gäckanden | Marie-Louise Ekman | Dramaten |
2009 | Den girige |
Molière | Dramaten[27] |
2010 | Hantverkarna |
Line Knutzon | Dramaten |
2013 | Främmande språk |
Simon Gray | Dramaten |
Sufflören |
Andreas T Olsson | Dramaten |
Radioteater
[redigera | redigera wikitext]Roller
[redigera | redigera wikitext]År | Roll | Produktion | Regi | Teater |
---|---|---|---|---|
1967 | Buss på kontinenten Ove Magnusson |
Olof Thunberg[28] |
Priser och utmärkelser
[redigera | redigera wikitext]- 1973 – Guldbaggen för bästa manliga huvudroll i Mannen som slutade röka
- 1981 – Edvardpriset
- 1994 – Lisebergsapplåden
- 2000 – Revyräven
- 2003 – Fridolf Rhudin-priset
- 2006 – Guldmasken ("Privatteatrarnas pris")
- 2007 – Litteris et Artibus
- 2008 – Hedersguldbagge
- 2012 – Teaterförbundets guldmedalj för "utomordentlig konstnärlig gärning"
- 2012 – Kungliga priset
- 2012 – Monica Zetterlund-stipendiet
- 2014 – Piratenpriset
Referenser
[redigera | redigera wikitext]Noter
[redigera | redigera wikitext]- ^ Sveriges befolkning 1990, Riksarkivet
- ^ Sveriges dödbok 1830-2020, Sveriges släktforskarförbund
- ^ ”Gösta Ekman är död”. Sveriges Television. http://www.svt.se/kultur/gosta-ekman-ar-dod. Läst 1 april 2017.
- ^ http://www.expressen.se/noje/legendaren-gosta-ekman-har-avlidit/
- ^ Svensk Filmindustri – Filmnyheterna
- ^ ”Om Hasse Ekman”. Sveriges Radio. http://sverigesradio.se/sida/avsnitt/953502?programid=4747. Läst 8 oktober 2017.
- ^ ”Sufflören - höstens mest sevärda föreställning”. http://kulturkoll.se/?p=3431. Läst 1 augusti 2014.
- ^ ”Gösta Ekman och Andreas T Olsson om sin vänskap”. Arkiverad från originalet den 14 juli 2015. https://web.archive.org/web/20150714114606/http://www.tv4.se/efter-tio/klipp/g%C3%B6sta-ekman-och-andreas-t-olsson-om-sin-v%C3%A4nskap-2979741. Läst 22 oktober 2014.
- ^ ”Gösta Ekman får guldmedalj”. SVT. http://svt.se/kultur/gosta-ekman-far-guldmedalj. Läst 28 maj 2012.
- ^ ”Klipp från YouTube”. https://www.youtube.com/watch?v=FSPXIMCAYW0. Läst 24 juli 2017.
- ^ [a b] Gösta Ekman i Vem är det 1993
- ^ Hagen, Cecilia. ”"Privat är jag en dyster person"”. Expressen. http://www.expressen.se/nyheter/privat-ar-jag-en-dyster-person/. Läst 6 maj 2013.
- ^ Anette Nantell/Kurt Mälarstedt (2007-05-26): "Spelrum för Gösta". DN.se. Läst 2 juli 2014.
- ^ Den 8 maj begravdes Gösta Ekman I Katarina kyrka på Södermalm. Runt 700 personer samlades för att hedra den folkkäre skådespelaren. Bland gästerna fanns stora delar av Sveriges kändis- och skådespelarelit Melin, Annika. ”En av giganterna inom svensk underhållning”. Gotlands Tidningar. Arkiverad från originalet den 14 juli 2014. https://web.archive.org/web/20140714144908/http://www.helagotland.se/noje/default.aspx?articleid=6547430. Läst 6 maj 2013.
- ^ En chosefri och rörande sjukhusvistelse
- ^ ”Gösta Ekman är död”. SVT Nyheter. 1 april 2017. https://www.svt.se/kultur/gosta-ekman-ar-dod. Läst 19 januari 2022.
- ^ SvenskaGravar
- ^ Ebbe Linde (15 november 1959). ”'Vår tids hjälte' på Munkbroteatern”. Dagens Nyheter: s. 28. https://arkivet.dn.se/tidning/1959-11-15/310/28. Läst 2 januari 2022.
- ^ S B-l (16 januari 1960). ”'Antigone' i Gamla stan”. Dagens Nyheter: s. 14. https://arkivet.dn.se/tidning/1960-01-16/14/14. Läst 2 januari 2022.
- ^ Ingvar Holm (30 juni 1962). ”Slottsteater i Hälsingborg: Fars och förförisk ögonfägnad”. Dagens Nyheter: s. 9. https://arkivet.dn.se/tidning/1962-06-30/173/9. Läst 27 juni 2018.
- ^ Barbro Hähnel (10 november 1963). ”Drömmare och pratmakare”. Dagens Nyheter: s. 23. http://arkivet.dn.se/arkivet/tidning/1963-11-10/306/23. Läst 21 januari 2016.
- ^ Bengt Jahnsson (6 juni 1964). ”Charmörsatir med sting”. Dagens Nyheter: s. 11. http://arkivet.dn.se/arkivet/tidning/1964-06-06/151/11. Läst 22 januari 2016.
- ^ Bengt Jahnsson (11 januari 1969). ”Glest mellan skratten i HasseåTages revy”. Dagens Nyheter: s. 12. http://arkivet.dn.se/arkivet/tidning/1969-01-11/9/12. Läst 31 augusti 2015.
- ^ ”Spader madame”. Musikverket. http://calmview.musikverk.se/CalmView/Record.aspx?src=CalmView.Performance&id=PERF25691&pos=142. Läst 15 juni 2015.
- ^ Bengt Jahnsson (2 januari 1986). ”Förvirrad fars på Folkan: Ekman i högform”. Dagens Nyheter: s. 25. http://arkivet.dn.se/arkivet/tidning/1986-01-02/1/25. Läst 22 augusti 2015.
- ^ ”I fru Vennermans fall”. Chinateatern. Arkiverad från originalet den 23 september 2015. https://web.archive.org/web/20150923202848/http://www.chinateatern.se/show/i-fru-vennermans-fall/. Läst 3 september 2015.
- ^ ”Dramaten – press release”. Cision Wire. Arkiverad från originalet den 18 augusti 2009. https://web.archive.org/web/20090818005859/http://www.cisionwire.se/dramaten/gosta-ekman-regisserar-den-girige-pa-dramaten. Läst 14 augusti 2009.
- ^ ”TV och radio”. Dagens Nyheter: s. 37. 18 april 1967. http://arkivet.dn.se/arkivet/tidning/1967-04-18/104/45. Läst 20 mars 2016.
Vidare läsning
[redigera | redigera wikitext]- Farbrorn som inte vill va' stor – En biografi av Klas Gustafson. Leopard Förlag, 2010.
- Från Gösta Ekman till Gösta Ekman: en bok om Hasse, far och son av Bengt Forslund. Askild & Kärnekull, 1982.
Externa länkar
[redigera | redigera wikitext]Wikimedia Commons har media som rör Gösta Ekman den yngre.
- Gösta Ekman den yngre på Svensk Filmdatabas
- Gösta Ekman den yngre på Internet Movie Database (engelska)
- Gösta Ekman den yngre i Libris
|
|
- Födda 1939
- Avlidna 2017
- Män
- Svenska skådespelare
- Svenska revyartister
- Svenska komiker
- Guldbaggen för bästa manliga huvudroll
- Guldbaggenominerade
- Mottagare av Hedersguldbaggen
- Mottagare av Litteris et Artibus
- Skådespelare från Stockholm
- Svenska filmregissörer
- Svenska teaterregissörer
- Svenska TV-regissörer
- Ekman (skådespelarsläkt)
- Gravsatta på Katarina kyrkogård
- Privatteaterchefernas pris