Josef Wanka von Lenzenheim
Josef svobodný pán Wanka von Lenzenheim (německy Joseph Freiherr Wanka von Lenzenheim) (16. května 1828 Hradec Králové – 4. března 1907 Vídeň) byl rakousko-uherský generál. Jako absolvent vojenské akademie sloužil v c. k. armádě od roku 1845 a zúčastnil se několika válečných tažení. Od mládí se současně uplatňoval ve vojenské kartografii a podílel se na zmapování většiny území c. k. monarchie. V letech 1879–1889 byl ředitelem Vojenského zeměpisného ústavu. V roce 1883 byl povýšen do stavu svobodných pánů a ve vojsku dosáhl hodnosti polního podmaršála (1884).
Josef svobodný pán Wanka von Lenzenheim | |
---|---|
Erb Josefa Wanky (1883) | |
Ředitel Vojenského zeměpisného ústavu (Militärgeographisches Institut) | |
Ve funkci: 1879 – 1889 | |
Předchůdce | Alexander Guran |
Nástupce | Emil von Arbter |
Vojenská služba | |
Služba | |
Hodnost | polní podmaršál (1884), generálmajor (1880) |
Narození | 16. května 1828 Hradec Králové |
Úmrtí | 4. března 1907 (ve věku 78 let) Vídeň |
Titul | |
Profese | voják a geograf |
Ocenění | Řád železné koruny |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Životopis
editovatPocházel z rodiny s vojenskou tradicí, narodil se jako starší syn c. k. plukovníka Emanuela Wanky (1783–1864).[1] Studoval na Tereziánské vojenské akademii ve Vídeňském Novém Městě[2] a do armády vstoupil v roce 1845 k 20. pěšímu pluku. V roce 1848 byl povýšen na poručíka a v revolučních letech 1848–1849 se zúčastnil bojů v Itálii. Statečností se vyznamenal v bitvě u Novary a v roce 1849 byl povýšen na nadporučíka.[3] V následujících letech se podílel na kartografickém zpracování Čech a Dalmácie a v roce 1855 byl povýšen na kapitána.[4] V letech 1854–1859 působil na mapovém oddělení zemského velitelství v Uhrách. Války se Sardinií se zúčastnil v řadách 11. pěšího pluku, současně byl důstojníkem generálního štábu (1859). V roce 1861 získal hodnost majora[5] a byl povolán ke zmapování Istrie. V letech 1862–1868 působil jako pedagog na Válečné škole (K.u.k. Kriegsschule) ve Vídni, kde vyučoval kartografii.[6][7] Mezitím se v roce 1866 zúčastnil prusko-rakouské války a téhož roku dosáhl hodnosti podplukovníka.[8] V roce 1868 byl jmenován přednostou výkresového oddělení ve Vojenském zeměpisném ústavu a povýšen do hodnosti plukovníka.[9] V roce 1872 odešel do výslužby ze zdravotních důvodů.
V roce 1879 byl znovu povolán do aktivní služby a provizorně převzal vedení C. k. vojenského zeměpisného ústavu (Militär Geographisches Institut). O rok později byl oficiálně jmenován jeho ředitelem a zároveň obdržel hodnost generálmajora (1880).[10][11] Vojenský zeměpisný ústav patřil v té době k nejvýznamnějším institucím svého druhu v Evropě a jeho činnost byla uznávaná i v zahraničí. V době působení Josefa Wanky došlo ke zmapování nově získaných území Bosny a Hercegoviny, byla vydána podrobná mapa Rakouska-Uherska v měřítku 1:75 000 a mapa střední Evropy v měřítku 1:750 000. K významnému posunu došlo v té době také v rozvoji geodézie a trigonometrie. V roce 1884 dosáhl Josef Wanka hodnosti polního podmaršála[12][13] a k datu 1. listopadu 1889 byl penzionován.[14]
Zemřel ve Vídni 4. března 1907 ve věku 78 let a byl pohřben na hřbitově ve vídeňské čtvrti Hernals. S manželkou Sidonií (1845–1927) měl dceru Emanuelu (1874–1949) provdanou za dvorního radu Eugena Procka (1875–1949).[15]
Tituly a ocenění
editovatPo nobilitaci svého otce užíval prostý šlechtický titul s predikátem Edler von Lenzenheim (1832). Za své zásluhy byl povýšen do stavu svobodných pánů (diplom vystaven k datu 3. května 1883), Byl nositelem několika vyznamenání v Rakousku-Uhersku, vzhledem k přesahu aktivit Vojenského zeměpisného ústavu získal ocenění i v zahraničí. Mimo jiné byl také čestným členem C. k. zeměpisné společnosti.
Rakousko-Uhersko
editovat- Řád železné koruny III. třídy (1871)
- Řád železné koruny II. třídy (1883)
- Bronzová vojenská záslužná medaile (1889)
Zahraničí
editovat- Řád svaté Anny I. třídy (Rusko)
- Řád pruské koruny II. třídy (Německo)
- velkodůstojník Řádu italské koruny (Itálie)
- velkokříž Řádu Spasitele (Řecko)
- velkodůstojník Řádu rumunské koruny (Rumunsko)
Odkazy
editovatReference
editovat- ↑ Rodina Emanuela Wanky na webu geni.com dostupné online
- ↑ SVOBODA, Johann: Die Theresianische Militär-Akademie zu Wiener-Neustadt; Vídeň, 1894; s. 11 dostupné online
- ↑ Militär Schematismus des österreichischen Kaiserthumes 1851; Vídeň, 1851; s. 201 dostupné online
- ↑ Militär Schematismus des österreichischen Kaiserthumes 1856; Vídeň, 1856; s. 634 dostupné online
- ↑ Militär Schematismus des österreichischen Kaiserthumes 1861–1862; Vídeň, 1862; s. 546 dostupné online
- ↑ Militär Schematismus des österreichischen Kaiserthumes 1863; Vídeň, 1863; s. 669 dostupné online
- ↑ Militär Schematismus des österreichischen Kaiserthumes 1867; Vídeň, 1867; s. 692 dostupné online
- ↑ Militär Schematismus des österreichischen Kaiserthumes 1868; Vídeň, 1868; s. 724 dostupné online
- ↑ Kais. Königl. Militär Schematismus 1869–1870; Vídeň, 1870; s. 152 dostupné online
- ↑ Hof- und Staats-Handbuch der Österreichisch-Ungarischen Monarchie: für das Jahr 1881; Vídeň, 1881; s. 34 dostupné online
- ↑ Kais. Königl. Militär Schematismus 1881; Vídeň, 1880; s. 122 dostupné online
- ↑ Kais. Königl. Militär Schematismus 1885; Vídeň, 1884; s. 118 dostupné online
- ↑ Hof- und Staats-Handbuch der Österreichisch-Ungarischen Monarchie: für das Jahr 1885; Vídeň, 1885; s. 34 dostupné online
- ↑ Služební postup Josefa Wanky in: SCHMIDT-BRENTANO, Antonio: Die k. k. bzw. k. u. k. Generalität 1816–1918; Vídeň, 2007; s. 197 dostupné online
- ↑ Hrobka rodiny Josefa Wanky dostupné online
Literatura
editovat- VAVŘÍNEK, Karel: Almanach českých šlechtických a rytířských rodů 2025; Praha, 2015; s. 452–454 (heslo Wanka z Lenzenheimu) ISBN 978-80-905324-7-2