Лаутерааргорн
Лаутерааргорн (нім. Lauteraarhorn) — це гора висотою 4 042 м.н.м. в Бернських Альпах.
Лаутерааргорн Lauteraarhorn | ||||
Вид від Грімзельзее | ||||
46°35′00″ пн. ш. 8°07′42″ сх. д. / 46.5833888889167724301° пн. ш. 8.12841666669447882° сх. д.Координати: 46°35′00″ пн. ш. 8°07′42″ сх. д. / 46.5833888889167724301° пн. ш. 8.12841666669447882° сх. д. | ||||
Країна | Швейцарія | |||
---|---|---|---|---|
Регіон | Кантон Берн | |||
Система | Бернські Альпи | |||
Тип | гора | |||
Висота | 4 042 м.н.м. | |||
Висота відносна | 128 м[1] | |||
Ізоляція | 1 км | |||
Перше сходження | 08 серпня 1842р. | |||
Маршрут | Коридор по південній стіні - південно-східний гребінь (складність II) | |||
Лаутерааргорн у Вікісховищі |
Опис
ред.Лаутерааргорн розташований на південний схід від селища Гріндельвальд. Регіон оточений безлюдними льодовиковими долинами Великих Аарських льодовиків, так у підніжжя гори розташовані льодовики Лаутераар та Фінстераар, які є рукавами (притоками) льодовика Унтераар. Гора Шрекгорн, розташована поруч на північ, має майже ту саму висоту. Найвищий пік Бернських Альп — Фінстерааргорн — розташований на південь від гори.
Геологія
ред.Лаутерааргорн є частиною гірського масиву Аар (нім. Aarmassiv), геологічного кристалічного масиву, що виходить на поверхню в східних Бернських, Урнських та Лепонтинських Альпах. Масив належить до гельветичної зони та складається переважно з каменю Європейського континенту, переважно гранітів та гнейсів.
Тектонічне підняття масиву відбулося досить пізно в альпійській орогенії, протягом олігоцену, 30–40 мільйонів років тому. Нееластична деформація скель призвела до багатьох розривів і формування гідротермальних кристалів з осадів насиченої мінералами води, яка текла всередині.
Галерея
ред.-
Лаутерааргорн над льодовиком Унтераар
-
Вид від Діаманштоку на північно-східні схили Лаутерааргорну (ліворуч в центрі) та Шрекгорн (праворуч в центрі)
Альпінізм
ред.Перше сходження на вершину було здійснене 8 серпня 1842 року П. Ж. Е. Дезором, Крістіаном Жераром, Арнольдом Ешером фон дер Лінтом з місцевими гідами Мельхіором Баннгольцером та Якобом Лойтольдом.
Сьогодні стандартний маршрут проходить по коридору південної стіни — південно-східному гребеню (складність II). Вихідний пункт — бівуак Аар (2 780 м.н.м.), до якого можна дістатися від Грімзельгоспіца (1 980 м.н.м.).
Див. також
ред.Література
ред.- Dumler Helmut and Burkhardt Willi P. The High Mountains of the Alps. - London: Diadem, 1994.
Ресурси Інтернету
ред.- Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Лаутерааргорн
- Лаутерааргорн на 4000er.de [Архівовано 22 травня 2015 у Wayback Machine.]
- Лаутерааргорн на SummitPost [Архівовано 16 травня 2008 у Wayback Machine.]
Примітки
ред.- ↑ http://www.swisstopo.admin.ch/internet/swisstopo/en/home.html [Архівовано 2009-07-09 у Wayback Machine.] Сайт Swisstopo